Baltasar Hidalgo de Cisneros
![]() El virrei Baltasar Hidalgo de Cisneros. ![]() | |||||||||||||||||||||||||
Biografia | |||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Naixement | 5 gener 1758 ![]() Cartagena (Regió de Múrcia) ![]() | ||||||||||||||||||||||||
Mort | 9 juny 1829 ![]() Cartagena (Regió de Múrcia) ![]() | ||||||||||||||||||||||||
![]() | |||||||||||||||||||||||||
30 de juny de 1809 – 25 de maig de 1810 | |||||||||||||||||||||||||
![]() | |||||||||||||||||||||||||
14 de setembre de 1818 – 13 de juny de 1819 | |||||||||||||||||||||||||
Activitat | |||||||||||||||||||||||||
Ocupació | polític, militar ![]() | ||||||||||||||||||||||||
Activitat | 3 març 1770 ![]() | ||||||||||||||||||||||||
Carrera militar | |||||||||||||||||||||||||
Lleialtat | Exèrcit reialista a Amèrica ![]() | ||||||||||||||||||||||||
Rang militar | tinent general ![]() | ||||||||||||||||||||||||
Conflicte | Spanish-Barbary conflicts (en) ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||||||||||
Família | |||||||||||||||||||||||||
Fills | José María Hidalgo de Cisneros ![]() | ||||||||||||||||||||||||
Pare | Francisco Hidalgo de Cisneros y Seijas ![]() | ||||||||||||||||||||||||
Premis
| |||||||||||||||||||||||||
Llista
|
Baltasar Hidalgo de Cisneros (Cartagena, 1755 - idem, 9 de juny de 1829) fou un mariner i administrador colonial espanyol. Va arribar al grau d'Almirall i fou l'últim virrei del Riu de la Plata amb poder efectiu en tot el territori: Francisco Javier de Elío, designat com el seu successor pel Consell de Regència, va governar tan sols la ciutat de Montevideo, durant l'any 1811.
Biografia
El 1770 va ingressar a la carrera naval i el 1805 va combatre contra els anglesos en la Batalla de Trafalgar, resultant ser un dels marins espanyols més destacats que van participar en ella. Ostentava a més el rang de general i cap d'esquadra i va estendre la seva insígnia a la nau Santíssima Trinitat, que era el vaixell major de tots els que van prendre part de la batalla i que va protagonitzar un dels episodis més intensos.
Va participar en la resistència contra la invasió napoleónica al seu país, i va ser membre de la Junta de Cartagena. La Junta Central de Sevilla el va nomenar virrei del Riu de la Plata el 1809, en substitució de Santiago de Liniers i de Bremond. Va assumir el càrrec enmig del descontentament dels criolls, en un ambient polític preparat perquè esclatés una revolució en qualsevol moment. Només faltava el detonant. Va reprimir la revolució de Chuquisaca a finals de 1809.[1][2]
Davant l'ocupació d'Espanya per les forces de Napoleó Bonaparte, el 22 de maig de 1810 va convocar a un Cabildo Obert. Aquest va decidir la formació d'una Junta de Govern, i va ser nomenat president d'ella. Però els seus membres van renunciar davant el rebuig per part dels caps militars, i el 25 de maig va haver de presentar la seva renúncia. Per decisió de la Primera Junta va retornar a Espanya.
El 1818 va ser nomenat ministre de Marina i al desembre del mateix any director general de l'Armada, amb ordre que exercís en comissió la capitania general de Cadis i s'encarregués dels preparatius de l'expedició organitzada per a reconquistar el Riu de la Plata, que va fracassar el gener de 1820, i que preparava el comte de la Bisbal. No obstant això, el 1820 va triomfar la revolta dels constitucionalistes i Cisneros va ser capturat i portat a l'arsenal de la Carraca, romanent en aquesta situació fins que el Rei va jurar la Constitució de 1812.
Referències
Bibliografia
- Pigna, Felipe. Los mitos de la historia argentina. 26. Argentina: Grupo editoral Norma, 2007. ISBN 987-545-149-5.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fa/Wikiquote-logo.svg/34px-Wikiquote-logo.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/Wikisource-logo.svg/38px-Wikisource-logo.svg.png)
- Astillero.net
- ElHistoriador.com.ar Arxivat 2006-03-21 a Wayback Machine.
- Centro Virtual Cervantes - Museo Naval de Madrid