Canó automàtic M39
![]() Canó automàtic M39 d'un caça F-5 brasiler | |
Tipus | revolver cannon (en) ![]() ![]() |
---|---|
País d'origen | Estats Units d'Amèrica |
Història de servei | |
En servei | Des de 1952 - actualitat |
Història de producció | |
Dissenyada | 1951 |
Dissenyador | Ford Motor Company |
Fabricant | Pontiac, Ford i altres |
Quantitat | 35.500 |
Variants | M39, M39A1, M39A2, M39A3 |
Especificacions | |
Pes | 80,9 kg |
Longitud | 1,83 m |
Munició | 20×102 mm (en) ![]() ![]() |
Calibre | 20 × 102 mm |
Canons | Un |
Sistema de tret | Tipus revòlver de 5 recambres |
Cadència de tir | 1.500 ppm |
Velocitat de la bala | 1.030 m/s |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/Gun_F-5.jpg/220px-Gun_F-5.jpg)
El canó automàtic M39 va ser un canó automàtic de calibre 20 x 102 mm amb un sol canó i recambres revòlver. Va ser desenvolupat a finals de la dècada de 1940 per a la Força Aèria dels Estats Units. Fou emprat fonamentalment per armar avions de combat de dels inicis de la dècada de 1950 fins a la dècada de 1980.
Desenvolupament
L'M39 va ser desenvolupat a la Springfield Armory sobre la base del Mauser MG 213, disseny alemany de la Segona Guerra Mundial en calibres de 20 i 30 mm. El mateix canó va servir d'inspiració pels canons automàtics de calibre 30 mm ADEN (britànic) i DEFA (francès). Tot i això els americans van optar pel calibre menor de 20 mm, aconseguint una cadència de foc i velocitats majors a canvi de menor poder de destrucció de cada projectil. Aquest mateix calibre, 20 × 102 mm, fou seleccionat pel francès Canó automàtic M621 .[1]
Inicialment designat T-160 aqusesta nova arma es va instal·lar en diversos F-86 Sabre el 1952 en el marc del programa "GunVal". Foren provats en combat a la Guerra de Corea el 1953 i posteriorment seleccionats per equipar la variant H de l'F-86 Sabre. També equiparen als avions de combat F-100 Super Sabre, F-101A and F-101C Voodoo, i el F-5 Freedom Fighter. Els models actuals de l'F-5 Tiger II encara utilitzen la versió M39A2 d'aquest canó automàtic, introduïda el 1964.[2]
Especificacions dels projectils
- Pes del projectil: 101 g
- Tipus:
- M56A3
- projectil trencador-incendiari (HE-I) amb 10,7 grams d'explosiu RDX i 1,3 grams de càrrega incendiària[3]
- M242
- projectil trencador-incendiari amb traçador HE-I-T
- M53
- projectil perforant incendiari (AP-I) amb punta d'acer i un 50% de probabilitat de perforar 6,3 mm de blindatge homogeni a una distància de 1.000 m i un angle d'impacte de 0°.[3]
- M775
- projectil perforant incendiari amb traçador (AP-I-T)
- M55A2
- projectil de pràctica (TP)
- M220
- projectil de pràctica amb traçador (TP-T)
Vegeu també
- Mauser BK-27 — disseny alemany comparable
- M61 Vulcan — Canó automàtic rotatori americàe. També de calibre 20 × 102 mm va ser el substitut de l'M39 i es troba en servei amb múltiples avions de combat dissenayts als Estats Units.
Referències
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Pontiac M39 20mm cannon (USAF source) Arxivat 2013-12-16 a Wayback Machine.
- www.aircav.com 20mm ammunition data