Eusebio Calonge y Fenollet
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (es) Eusebio de Calonje y Fenollet ![]() 15 desembre 1813 ![]() Vitòria ![]() |
Mort | 28 octubre 1873 ![]() Madrid ![]() |
![]() | |
25 agost 1867 – 29 setembre 1867 ← José Ramón Mackenna Muñoz – Cándido Pieltain y Jove-Huergo → | |
![]() | |
10 juliol 1866 – 13 juliol 1866 ← Juan Zavala de la Puente – Joaquín Gutiérrez de Rubalcaba Casal → | |
![]() | |
10 febrer 1866 – 9 juny 1867 ← Manuel Bermúdez de Castro y Díez – Alejandro de Castro Casal → | |
![]() | |
17 març 1853 – novembre 1868 Circumscripció electoral: senador vitalici | |
![]() | |
20 desembre 1852 – 1r agost 1854 | |
![]() | |
4 maig 1852 – 20 desembre 1852 | |
![]() | |
16 desembre 1850 – 7 abril 1851 Circumscripció electoral: província de Terol | |
![]() | |
17 gener 1848 – 4 agost 1850 Circumscripció electoral: Província d'Almeria | |
![]() | |
19 desembre 1845 – 31 octubre 1846 ← Francisco Javier de Quinto y Cortés Circumscripció electoral: província de Saragossa ![]() | |
Activitat | |
Lloc de treball | Madrid ![]() |
Ocupació | polític, oficial ![]() |
Partit | Partit Moderat ![]() |
Carrera militar | |
Rang militar | tinent general ![]() |
Conflicte | Primera Guerra Carlina i Segona Guerra Carlina ![]() |
Premis
|
Eusebio Calonge y Fenollet (Vitòria, 15 de desembre de 1813-Madrid, 28 d'octubre de 1873) va ser un militar, polític i diplomàtic espanyol, ministre durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.
Biografia
Pertanyia a una família d'origen català. El 1827 assolí el grau de cadet a l'Acadèmia Militar de Sevilla i va lluitar en la Primera Guerra Carlina del costat d'Isabel II i participà en les campanyes del Maestrat contra el cap carlí Ramon Cabrera i Griñó, raó per la qual va rebre la Creu Llorejada de Sant Ferran. També lluità en la Segona Guerra Carlina (1848), després de la qual aconseguí el grau de tinent general.[1]
Adscrit políticament al Partit Moderat, va haver d'exiliar-se durant la Regència de Baldomero Espartero (1841). Va tornar a Espanya en 1843 per ocupar un escó de Diputat per Terol en 1844, per Tíjola en 1846 i per Montalbán en 1850.[2] Entre 1852 i 1854 ocupa la Capitania General de Navarra, i anteriorment havia ocupat la de Campo de Gibraltar i les Illes Canàries. En 1853 també fou nomenat senador vitalici.[3]
Durant el darrer govern de Ramón María Narváez (1866-1868) va ocupar interinament el Ministeri de Marina durant tres dies i el Ministeri d'Estat fins a juny de 1867, any en què també fou vicepresident del Senat d'Espanya.[4] Fou guardonat amb la gran creu de l'Orde de la Torre i de l'Espasa.[5] En el moment de l'esclat de la revolució de 1868 era capital general de Valladolid i es posà de part d'Isabel II, participant en la repressió dels revoltats a Santander. En 1870 fou donat de baixa de l'exèrcit per atribuir-se la presidència del Senat. Readmès novament en l'exèrcit, en fou expulsat novament en negar-se a reconèixer com a rei Amadeu de Savoia. En 1873 fou readmès i donat de baixa una tercera vegada.[6]
Referències
- ↑ Eusebio Calonge a xtec.cat
- ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
- ↑ Fitxa del Senat
- ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2018-10-05. [Consulta: 29 novembre 2015].
- ↑ Eusegio Calonge a geneall.net
- ↑ Diego Caro Cancela (dir). Diccionario biográfico de parlamentarios de Andalucía, 1810-1869: A-G. Centro de Estudios Andaluces, 2010, p. 287.
Càrrecs públics | ||
---|---|---|
Precedit per: Juan Zavala de la Puente | Ministre de Marina![]() (juliol) 1866 | Succeït per: Joaquín Gutiérrez de Rubalcaba Casal |
Precedit per: Manuel Bermúdez de Castro y Díez | Ministre d'Estat![]() 1866-1867 | Succeït per: Alejandro de Castro Casal |