Gianni Vattimo
![]() (2011) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (it) Gianteresio Vattimo ![]() 4 gener 1936 ![]() Torí (Itàlia) ![]() |
Mort | 19 setembre 2023 ![]() Torí (Itàlia) ![]() |
![]() | |
Representa: Itàlia dels Valors 14 juliol 2009 – 30 juny 2014 Legislatura: VII legislatura del Parlament Europeu Circumscripció electoral: Itàlia Electe a: eleccions al Parlament Europeu de 2009 | |
![]() | |
Representa: Itàlia dels Valors 20 juliol 1999 – 19 juliol 2004 Legislatura: V legislatura del Parlament Europeu Circumscripció electoral: Itàlia Electe a: eleccions al Parlament Europeu de 1999 ![]() | |
Dades personals | |
Formació | Universitat de Torí ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Filosofia i política ![]() |
Lloc de treball | Torí Estrasburg Brussel·les ![]() |
Ocupació | filòsof, polític, professor d'universitat, escriptor ![]() |
Ocupador | Universitat de Torí ![]() |
Partit | Itàlia dels Valors Partit Comunista ![]() |
Membre de | |
Professors | Luigi Pareyson i Hans-Georg Gadamer ![]() |
Alumnes | Dario Buzzolan, Edoardo Camurri i Franca D'Agostini ![]() |
Influències | Luigi Pareyson ![]() |
Participà en | |
13 novembre 2019 | Petició pública a favor d'una negociació política sobre Catalunya ![]() |
Obra | |
Localització dels arxius | |
Premis
| |
Lloc web | giannivattimo.blogspot.com ![]() |
Gianni Vattimo (Torí, 4 de gener de 1936 - Torí, 19 de setembre de 2023) va ser un important filòsof i polític italià.[1][2] Va ser clau en la divulgació de la filosofia al país transalpí presentant programes de televisió per a la Rai i treballant com a columnista per als diaris La Stampa i La Repubblica i per al setmanari L'Espresso.[3]
Biografia
Va ser professor de Filosofia de la Universitat de Torí, diputat al Parlament Europeu i un dels filòsofs italians més reconeguts del tombant de segle XX. Va ser professor invitat en diverses universitats estatunidenques i va rebre diversos doctorats honoris causa.
Sempre vinculat estretament amb la vida pública, va iniciar la seva trajectòria política l'any 1999 com a diputat del Parlament d'Estrasburg. Va ser un dels principals autors del postmodernisme i va ser considerat el pare del pensiero debole («pensament feble»), que concebia com un tipus de pensament que rebutja les categories fortes i les legitimacions omnicomprensives.[4] La seva proposta teòrica busca una interpretació del món tardomodern en les formes de la secularització, l'evolució dels règims democràtics, el pluralisme i la tolerància.[5] Va ser vicepresident de l'Acadèmia de la Llatinitat.[6]
El juny del 2016 va fer cessió del seu arxiu personal a la Biblioteca de la Universitat Pompeu Fabra.[7][8] Aquest arxiu recull documents, molts d'ells inèdits, de la seva activitat acadèmica, docent i investigadora, així com relatius a la seva activitat política i personal.[9]
Referències
- ↑ «Gianni Vattimo». Wikisofia. [Consulta: 29 setembre 2023].
- ↑ Aragay, Ignasi. «La debilitat de Gianni Vattimo». Ara Andorra, 21-03-2012. [Consulta: 29 setembre 2023].
- ↑ Pacho, Lorena. «Muere a los 87 años años Gianni Vattimo, el filósofo del pensamiento débil» (en castellà). El País, 19-09-2023. [Consulta: 29 setembre 2023].
- ↑ Homero, José. «Gianni Vattimo (1936-2023) y la deriva hermenéutica» (en espanyol de Mèxic), 26-09-2023. [Consulta: 29 setembre 2023].
- ↑ Gamper, Daniel. «Entrevista amb Gianni Vattimo: La democràcia no és possible amb veritats absolutes sobre la convivència», 13-02-2012. Arxivat de l'original el 2012-02-13. [Consulta: 29 setembre 2023].
- ↑ «Gianni Vattimo». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
- ↑ «Presentació - Centre d’Estudis i Arxiu Gianni Vattimo de la UPF (UPF)». [Consulta: 16 abril 2021].
- ↑ Rubio, Guillem. «Gianni Vattimo. Un pensament dèbil, una conversa mai acabada». Núvol, 17-06-2016. [Consulta: 29 setembre 2023].
- ↑ «De Torí a Barcelona: la UPF obre al públic els arxius de Gianni Vattimo». E-Notícies. Universitat Pompeu Fabra, 17-01-2019. [Consulta: 27 gener 2019].
Bibliografia
- Wolfgang Sützl, Emancipación o violencia. Pacifismo estético en Gianni Vattimo, (castellà) Barcelona, Icaria, 2007
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)