Ignace-François de Glimes de Brabant
Biografia | |
---|---|
Naixement | 29 març 1677 ![]() Namur (Bèlgica) ![]() |
Mort | 5 novembre 1755 ![]() Madrid ![]() |
![]() | |
20 febrer 1738 – 10 maig 1742 ← Joris Prosper Van Verboom – Jaime Miguel de Guzmán Dávalos y Spínola → | |
![]() | |
23 agost 1734 – 7 novembre 1737 ← Guillaume de Melun – Joris Prosper Van Verboom → ![]() | |
Activitat | |
Ocupació | cap militar ![]() |
Carrera militar | |
Rang militar | general ![]() |
Fills | Honorato Ignacio de Glimes de Brabante ![]() |
Ignace-François de Glimes de Brabant (Namur, 29 de maig de 1677 — Madrid, 5 de desembre de 1754) fou un militar való, III comte de Glimes de Brabant, senyor de La Neffe i baró de Samar.[1][2]
El 1703 passà al servei de Felip V de Borbó amb la companyia de guàrdies valons. Lluità al setge de Gibraltar de 1704-1705 i a la batalla d'Almansa, i assolí el grau de tinent general. El 1715 fou designat governador de Tortosa.[3] Felip V li confirmà el comtat de Glimes de Brabant i del Sacre Imperi. En 1727 el nomenà Capità general de Castella.
Fou capità general de Catalunya del 1735 al 1737 i del 1738 al 1742, els anys durants els quals entrà en conflicte amb l'Audiència barcelonina, que pretenia de reduir les seves atribucions. El 1746 fou creat gran d'Espanya.