Ilongo
Hiligaynon, Binisaya i Inilonggo ![]() | |
---|---|
Tipus | llengua natural i llengua viva ![]() |
Ús | |
Parlants | 11.000.000 |
Parlants nadius | 7.000.000 (2007 ![]() |
Altres | 4.000.000 |
Autòcton de | Visayas Occidentals, SOCCSKSARGEN, Metro Manila |
Estat | Filipines |
Classificació lingüística | |
llengua humana llengües austrotai llengües austronèsiques llengües malaiopolinèsies llengües filipines llengües grans filipines centrals llengües filipines centrals llengües bisayas ![]() | |
Característiques | |
Sistema d'escriptura | Alfabet llatí |
Codis | |
ISO 639-2 | hil |
ISO 639-3 | hil |
SIL | HIL |
Glottolog | hili1240 ![]() |
Ethnologue | hil ![]() |
ASCL | 6517 ![]() |
IETF | hil ![]() |
L'hiligueino (hiligaynon) o ilongo (Ilonggo) és una llengua que es parla principalment a la regions de Visayas Occidentals a les Filipines. Forma part de les llengües visayas.
Hi ha aproximadament set milions de persones dins i fora de les Filipines que tenen aquest idioma per llengua materna i quatre milions més que saben parlar-la.
La majoria dels seus parlants es concentren a les províncies d'Iloílo, Capiz, Guimaràs, Negros Occidental, Sultà Kudarat, Cotabato i Cotabato del Sud.
Hiligueino és el nom tècnic de l'idioma més usat habitualment.[1][2] No obstant això, popularment es diu ilongo, per la capitalitat d'Iloílo, o també simplement visayo (bisaya), com el cebuà i el waray-waray. Diverses fonts també l'anomenen bisayo hiligueino o, rares vegades, panayano.