Inesita
![]() | |
---|---|
![]() Cristalls d'inesita de Sud-àfrica | |
Fórmula química | Ca₂(Mn,Fe)₇Si10O28(OH)₂·5H₂O |
Epònim | múscul i fibra ![]() |
Localitat tipus | mina Hilfe Gottes, Oberscheld, Dillenburg, Districte de Dillenburg, Hessen, Alemanya |
Classificació | |
Categoria | silicats > inosilicats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 9.DL.05 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 9.DL.05 ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | VIII/D.13 – Anhang ![]() |
Dana | 66.3.3.1 |
Heys | 14.18.21 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | triclínic |
Estructura cristal·lina | a = 8,889(2) Å; b = 9,247(2) Å; c = 11,975(3) Å; α = 91,8°; β = 132,58°; γ = 94,37° |
Grup puntual | 1 - pinacoide |
Color | rosa-vermell, rosa, taronja-rosa, taronja-vermell-marró |
Fractura | irregular, desigual |
Tenacitat | fràgil |
Duresa | 5,5 a 6 |
Lluïssor | vítria, sedosa |
Color de la ratlla | blanc |
Diafanitat | translúcida |
Densitat | 3,03 a 3,04 g/cm³ (mesurada); 3,03 g/cm³ (calculada) |
Propietats òptiques | biaxial (-) |
Índex de refracció | nα = 1,609 nβ = 1,636 nγ = 1,644 |
Birefringència | δ = 0,035 |
Angle 2V | mesurat: 60°, calculat: 56° |
Dispersió òptica | r > v distinta |
Impureses comunes | Fe, Al, Mg, K |
Més informació | |
Estatus IMA | mineral heretat (G) ![]() |
Any d'aprovació | 1887 |
Símbol | Ins ![]() |
Referències | [1] |
La inesita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom del terme grec per fibres de carn, en al·lusió al seu color i hàbit.
Característiques
La inesita és un inosilicat de fórmula química Ca₂(Mn,Fe)₇Si10O28(OH)₂·5H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la inesita pertany a «09.DL - Inosilicats amb 5 cadenes dobles periòdiques, Si10O28» juntament amb la piergorita-(Ce).
Formació i jaciments
Va ser descoberta l'any 1887 a la mina Hilfe Gottes, a Oberscheld, Dillenburg (Hessen, Alemanya). Se n'ha trobat a tots els continents excepte a l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana se n'ha trobat inesita únicament a la pedrera Aymar, a Gualba (Vallès Oriental, Barcelona).[2]
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)