Jacqueline Brumaire
Biografia | |
---|---|
Naixement | 5 novembre 1921 ![]() Herblay-sur-Seine (França) ![]() |
Mort | 29 octubre 2000 ![]() Nancy (França) ![]() |
Formació | Conservatoire de Paris ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Música clàssica i cant ![]() |
Ocupació | cantant d'òpera ![]() |
Membre de | Acadèmia d'Estanislau ![]() |
Veu | Soprano ![]() |
Instrument | Veu ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() |
Jacqueline Brumaire, nom artístic de Jacqueline Thévenin (Herblay, Sena i Oise, França, 5 de novembre de 1921 - Nancy, Meurthe i Mosel·la, 29 d'octubre de 2000) fou una soprano francesa. El seu cognom artístic correspon al nom (en francès) del mes del seu naixement segons el calendari republicà francès, el mes de Brumari.
Biografia
Jacqueline Brumaire va fer els estudis de piano al Conservatori de París. Va ser acompanyant cantants com a pianista que va aprendre a cantar. En 1946 va debutar a l'Opéra-Comique de París en Les noces de Fígaro de Mozart, en el paper de la Comtessa. A continuació, el mateix any, va cantar la Juliette de Roméo et Juliette de Gounod.
Comença després la seva carrera internacional: La Scala de Milà, teatres de Suïssa, Regne Unit, Espanya i Bèlgica. Les seves intel·ligents interpretacions i la seva veu subtil li permeten d'abordar papers de soprano lírica del repertori francès i italià, com ara Mimi de La bohème de Puccini, Micaëla de Carmen de Bizet, Antonia dels Contes d'Hoffmann de Jacques Offenbach i Marguerite del Faust de Charles Gounod.
A continuació aborda el repertori mozartià, amb Fiordiligi de Così fan tutte i Donna Anna de Don Giovanni. El seu enregistrament discogràfic d'aquestes heroïnes mozartianes li suposa el rebre un premi de l'Académie Charles-Cros.
Va participar en estrenes d'òperes contemporànies. L'any 1951 va cantar Madame Bovary d'Emmanuel Bondeville i l'any següent el Don Juan de Manara d'Henri Tomasi. Va cantar també obres de Manuel Rosenthal i de Darius Milhaud. En 1952 va participar en la reestrena de l'òpera Les Indes galantes, una de les sis òpera-ballet de Jean-Philippe Rameau, a l'Òpera Garnier de París.[1]
A Catalunya va participar el 8 de novembre de 1958 en un concert pertanyent a la celebració del cinquantè aniversari del Palau de la Música Catalana de Barcelona, amb la primera audició del Stabat Mater de Francis Poulenc, amb l'Orfeó Català i la direcció de Lluís Maria Millet. El compositor va estar present durant el concert.[2][3] Posteriorment va participar en altres concerts a Catalunya, com ara en el Rèquiem de Verdi en març de 1964 en ocasió del concert número 1000 de l'Orfeó Català, amb els cantants Josephine Veasey, Murray Dickie i Frederick Guthrie.[4]
En retirar-se dels escenaris, a començaments de la dècada del 1970, es va dedicar a l'ensenyament de cant al Conservatori de Lió, a la direcció del cor del Gran Teatre de Nancy i com a professora del conservatori regional d'aquesta mateixa ciutat.
Nomenada per la Comissió de Cant de la Direcció Nacional de Música del Ministeri Cultura francès, va anar en 1981 enviada a la Xina, a la ciutat de Pequín, amb la finalitat de participar en la preparació de la representació de Carmen de Bizet per un conjunt xinès i direcció escènica de René Terrasson, sota la direcció musical de Jean Périsson.[5]
El seu llibre autobiogràfic, Les arcanes de la création lyrique: réflexions et souvenirs, va ser publicat el setembre de 2000, poques setmanes abans del traspàs de la cantant, el 29 d'octubre.
Publicacions
- Brumaire, Jacquelilne. Les arcanes de la création lyrique: réflexions et souvenirs. Nancy: Association les Brumairiades, 1996.
- Thévenin, Jacquelilne. La Baraka ou si Jacqueline Brumaire m'était contée. Nancy: Bialec, 2000. Autobiografia. Boeknummer: RO80193335.
Homenatges i distincions
- Cavaller de l'Orde Nacional del Mèrit de França.
- Cavaller de l'Orde de les Arts i les Lletres de França.
- Nomenada membre de l'Acadèmia de Stanislas en 1992.[6]
- Presidenta del Cercle Nancéien d'Art Lyrique (de Nancy).
- La ciutat de Nancy ha donat el seu nom a un carrer.[7]
Referències
- ↑ «Académie de Stanislas» (PDF) (en francès) p. 8. Académie de Stanislas. Arxivat de l'original el 8 de novembre 2017. [Consulta: 8 novembre 2017].
- ↑ «Stabat Mater / Parsifal». Centre de Documentació del Palau de la Música Catalana, Novembre 1958. [Consulta: 8 novembre 2017].
- ↑ «La estancia de Francis Poulenc en Barcelona». La Vanguardia, 09-11-1958, pàg. 33.
- ↑ «El concierto número 1000 del Orfeón Català». La Vanguardia, 15-03-1964, pàg. 1.
- ↑ Les chinois et Carmen, A2, 13 juliol 1981
- ↑ «THEVENIN Jacqueline dite BRUMAIRE». le site du Comité des travaux historiques et scientifiques (CTHS). [Consulta: 25 octubre 2013].
- ↑ Caords del 22 de setembre de 2008
Bibliografia
- Caffier, Michel. Dictionnaire des littératures de Lorraine (A-I) (en francès). Metz: Serpenoise, 2003. ISBN 9782876925694.
- Gourret, Jean; Giraudeau, Jean. Encyclopédie des cantatrices de l'Opéra de Paris (en francès). París: Mengès, 1981. ISBN 2856201385.
- Lompech, Alain «Jacqueline Brumaire» (en francès). Le Monde, 03-11-2000..