José Bahamonde y de Lanz
Biografia | |
---|---|
Naixement | 13 juliol 1849 ![]() Sevilla (Espanya) ![]() |
Mort | 31 juliol 1923 ![]() |
![]() | |
15 abril 1919 – 20 juliol 1919 ← Alexandre Rosselló i Pastors – Pascual Amat → | |
![]() | |
3 novembre 1917 – 22 març 1918 ← José Sánchez Guerra y Martínez – Manuel García Prieto → ![]() | |
Dades personals | |
Formació | Universitat Central ![]() |
Activitat | |
Ocupació | funcionari, magistrat, jurista, polític, fiscal ![]() |
Partit | Partit Conservador |
Membre de | Col·legi d'Advocats de Madrid Member of the Council of State (en) ![]() ![]() |
Família | |
Pare | Diego Miguel Bahamonde Jaime de Aragón ![]() |
José Bahamonde y de Lanz fou un jurista i polític espanyol que va ser ministre de Governació i ministre de Gracia i Justícia durant el regnat d'Alfons XIII.
Vescomte de Matamala, va ser ministre de Governació entre el 3 de novembre de 1917 i el 22 de març de 1918 en un govern que va presidir García Prieto, i ministre de Gracia i Justícia entre el 15 d'abril i el 20 de juliol de 1919 en el IV govern Maura.[1]
Obres
- Diccionario de jurisprudencia contecioso-administrativa (1915)
- Los godos. Influencia que ejercieron en la civilización española (1868)
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: José Bahamonde y de Lanz
- ↑ Pedro Pascual. El compromiso intelectual del político: ministros escritores en la Restauración Canovista. Ediciones de la Torre, 1999, p.38-39.
Càrrecs públics | ||
---|---|---|
Precedit per: José Sánchez Guerra y Martínez | Ministre la Governació![]() (novembre) 1917- (març) 1918 | Succeït per: Manuel García Prieto |
Precedit per: Alexandre Rosselló i Pastors | Ministre de Gràcia i Justícia![]() (abril-juliol) 1919 | Succeït per: Pascual Amat y Esteve |