Julián García-San Miguel
![]() ![]() | |||||||||||||||||
Nom original | (es) Julián García-San Miguel ![]() | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Biografia | |||||||||||||||||
Naixement | 8 març 1841 ![]() Avilés (província d'Astúries) ![]() | ||||||||||||||||
Mort | 4 octubre 1911 ![]() Olmedo (província de Valladolid) ![]() | ||||||||||||||||
![]() | |||||||||||||||||
6 de març de 1901 – 19 de març de 1902 | |||||||||||||||||
Activitat | |||||||||||||||||
Lloc de treball | Madrid ![]() | ||||||||||||||||
Ocupació | polític ![]() | ||||||||||||||||
Partit | Partit Liberal | ||||||||||||||||
Membre de | |||||||||||||||||
Família | |||||||||||||||||
Germans | Crescente García San Miguel y Zaldúa ![]() | ||||||||||||||||
Llista
|
Julián García San Miguel y Zaldua (Avilés, 8 de març de 1841 - † Olmedo, 4 d'octubre de 1911) va ser un polític i escriptor espanyol, va ser ministre de Gracia i Justícia durant la regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena.
Biografia
Va estudiar Dret a la Universitat d'Oviedo, doctorant-se a Madrid en 1865, amb una tesi sobre el dret històric d'Espanya, sobre qüestions de matrimoni. Posteriorment va ser advocat a Oviedo i exercí la docència a la Universitat d'Oviedo. També va ser membre de la Comissió de Monuments i membre corresponent de l'Acadèmia d'Història. Va ser assidu col·laborador de la premsa asturiana, especialment d'El Faro Asturiano, on escrivia articles erudits i raonats arran de la polèmica suscitada sobre l'autenticitat del Fur d'Avilés, en la qual van prendre part importants historiadors, filòlegs i paleògrafs espanyols de l'època.
Donada la seva ideologia liberal-monàrquica, va donar suport a la revolució de 1868, enfrontant-se posteriorment als partidaris de la candidatura al tron d'Antoni d'Orleans, als qui va prendre la circumscripció d'Avilés a les eleccions generals espanyoles de 1869.
Va ser partidari d'Amadeu de Savoia, qui el va nomenar gentilhome de cambra, concedint el títol de marquès de Teberga al seu pare.[1] Després esfondrar-se primer la monarquia amadeista i després la Primera República, San Miguel va reconèixer la Restauració borbònica.
Fou elegit diputat al Congrés dels Diputats per la circumscripció d'Oviedo en pràcticament totes les eleccions celebrades entre 1869 i 1905,[2] va passar al Senat en 1907 com a senador vitalici.[3]
Va ser ministre de Gràcia i Justícia entre el 6 de març de 1901 i el 19 de març de 1902 en un dels gabinets de Sagasta. També va ser director general de beneficència i subsecretari de governació. Va ser membre del Consell d'Estat i de la Reial Acadèmia de Jurisprudència.
En 1885, en morir el seu pare, va heretar el títol de marquès de Teberga. Va estar vinculat a la construcció de la branca del ferrocarril a Avilés, que va ser inaugurat en 1890. El seu pare havia estat un dels comerciants i armadors més benestants d'Avilés, i a la seva mort va heretar també els seus negocis. Va ser autor de gran nombre de discursos parlamentaris.[4] Fou pare de Victoriano García San Miguel y Tamargo.[5]
Obres
- Avilés: Noticias históricas (Madrid, 1897)
- La reforma penitenciaria (Madrid, 1901)
- La representación parlamentaria, el sufragio obligatorio y el referéndum (Madrid, 1907)
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
Càrrecs públics | ||
---|---|---|
Precedit per: Francisco Javier González de Castejón y Elío | Ministre de Gràcia i Justícia![]() 1901-1902 | Succeït per: Juan Montilla y Adán |
Premis i fites | ||
Precedit per: Francisco Romero Robledo | ![]() Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques Medalla 36 1906-1911 | Succeït per: Adolfo Bonilla y San Martín |