Leonardo Rodríguez Díaz
![]() ![]() | |||||||||||||||||
Biografia | |||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Naixement | 1877 ![]() Lleida ![]() | ||||||||||||||||
Mort | 27 setembre 1922 ![]() Lleida ![]() | ||||||||||||||||
![]() | |||||||||||||||||
21 de febrer de 1919 – 15 d'abril de 1919 | |||||||||||||||||
Activitat | |||||||||||||||||
Lloc de treball | Madrid ![]() | ||||||||||||||||
Ocupació | Advocat | ||||||||||||||||
Partit | Partit Conservador | ||||||||||||||||
Llista
|
Leonardo Rodríguez Díaz (Lleida, 1877 - 27 de setembre de 1922) fou un advocat, economista i polític lleidatà, ministre durant la restauració borbònica.
Trajectòria
Tot i que militant del Partit Conservador, era un home de José Canalejas, qui després de la seva mort es va posar sota la protecció d'Augusto González-Besada y Mein,[1] fou diputat pel districte de Lugo (1915-1916), i durant quatre legislatures pel de Chantada (1916-1923). Arribà a identificar-se amb el moviment de les Irmandades da Fala. Nomenat director general de Comerç, Indústria i Treball, participà en la Primera Guerra Mundial com a cronista per a El Mundo. Succeí a Baldomero Argente del Castillo al capdavant del Ministeri de Proveïments entre febrer i abril de 1919. Col·laborà en diversos diaris, va dirigir Fígaro, fundà la Revista Económica y Financiera i publicà Entre campos de batalla. Tomo I. Al margen de la guerra. Crónicas retrospectivas (1915).
Notes
- ↑ Vallejo Pousada, Rafael. Deputación Provincial. Cobián, González Besada e Bugallal: Tres ministros galegos na crise da Restauración, 2005, p. 163. ISBN 84-8457-255-2.
Enllaços externs
- Fitxa al Congrés dels Diputats
Càrrecs públics | ||
---|---|---|
Precedit per: Baldomero Argente del Castillo | Ministre d'Hisenda![]() 1918- 1919 | Succeït per: José Maestre Pérez |