Lo scopone scientifico
![]() ![]() | |
Fitxa | |
---|---|
Direcció | Luigi Comencini ![]() |
Protagonistes | Alberto Sordi Silvana Mangano Bette Davis Joseph Cotten Mario Carotenuto Domenico Modugno Franca Scagnetti Guido Cerniglia Ennio Antonelli Giselda Castrini Dalila Di Lazzaro Marco Tulli Daniele Dublino Aristide Caporale ![]() |
Producció | Dino De Laurentiis ![]() |
Dissenyador de producció | Luigi Scaccianoce ![]() |
Guió | Rodolfo Sonego ![]() |
Música | Piero Piccioni ![]() |
Fotografia | Giuseppe Ruzzolini ![]() |
Muntatge | Nino Baragli ![]() |
Productora | Titanus ![]() |
Dades i xifres | |
País d'origen | Itàlia ![]() |
Estrena | 1972 ![]() |
Durada | 113 min ![]() |
Idioma original | italià ![]() |
Rodatge | Roma ![]() |
Color | en color ![]() |
Descripció | |
Gènere | comèdia ![]() |
Tema | joc d'aposta ![]() |
Lloc de la narració | Itàlia ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Lo scopone scientifico és una pel·lícula de comèdia italiana del 1972 dirigida per Luigi Comencini amb guió de Rodolfo Senego. Considerada l'exponent de la commedia all'italiana.[1][2][3] Ha estat integrada, com a pel·lícula representativa, en la llista de les 100 film italiani da salvare.[4]
Sinopsi
Una anciana americana rica viatja cada any a Roma amb el seu xofer George per jugar al joc de cartes scopone amb el desvalgut Peppino i la seva dona Antonia. L'escenari anual es manté inalterable: dona les participacions inicials perquè puguin jugar i, finalment, guanya el joc, trencant el somni de la parella d’obtenir una victòria i millorar la seva sort a la vida. Finalment, la seva filla Cleòpatra busca venjança en nom dels seus pares.
Repartiment
- Bette Davis - Anciana americana
- Joseph Cotten - George
- Alberto Sordi - Peppino
- Silvana Mangano - Antonia
- Antonella Demaggi - Cleopatra
- Mario Carotenuto - El Professor
- Domenico Modugno - Righetto
Notes de producció
Bette Davis va rebre el guió durant les tres setmanes de vacances a un spa a La Costa a Carlsbad (Califòrnia). Al cap de 24 hores, l'actriu va arribar a Roma per rodar, i aleshores va saber al plató que el diàleg de la pel·lícula es reprendria en italià. L'actriu va declarar més tard: «Alberto Sordi, el vaig sobrenomenar Alberto Sordid. Em va semblar imperdonable la seva negativa a parlar anglès amb mi, ja que parlava un anglès excel·lent ».[5]
Aquesta pel·lícula és la tercera en què Davis i Joseph Cotten han estat junts al plató. Anteriorment havien protagonitzat Beyond the Forest (1949) i Hush… Hush, Sweet Charlotte (1964).
Reconeixements
- 1973 - David di Donatello
- 1973 - Nastro d'argento[7]
- Millor actor secundari a Mario Carotenuto
Referències
- ↑ La produzione del cinema italiano oggi, di Alessandro Grande, Associazione Cineasti Italiani
- ↑ Storia del cinema italiano, di Lino Aulenti, Libreria universitaria.it
- ↑ I registi: dal 1930 ai giorni nostri, di Roberto Poppi, Gremese Editore
- ↑ Rete degli Spettatori
- ↑ Mother Goddam de Whitney Stine, amb comentaris de Bette Davis, Hawthorn Books, 1974, pp. 333-34 (ISBN 0-8015-5184-6)
- ↑ Cronologia al web dels David di Donatello
- ↑ 1973 Arxivat 2019-11-04 a Wayback Machine. a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento
Bibliografia
- Adriano Aprà, Luigi Comencini, Il cinema e i film, Edizione Marsilio, Venezia, 2007 ISBN 88-317-9264-4
Enllaços externs
Tràiler de la pel·lícula a YouTube