Nizwa
نزوى (ar) ![]() | ||||
| ||||
Localització | ||||
---|---|---|---|---|
| ||||
Estat | Oman | |||
Governació | Ad Dakhiliyah Governorate (en) ![]() ![]() | |||
Capital de | Ad Dakhiliyah Governorate (en) ![]() ![]() | |||
Població humana | ||||
Població | 83.544 (2023) ![]() | |||
Geografia | ||||
Part de | Northern Oman (en) ![]() ![]() | |||
Superfície | 3.500 km² ![]() | |||
Altitud | 492 m ![]() | |||
Identificador descriptiu | ||||
Fus horari | UTC+04:00 ![]() | |||
Altres | ||||
Agermanament amb | Yezd ![]() | |||
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/79/Nizwa_%282%29.jpg/220px-Nizwa_%282%29.jpg)
Nizwa (àrab: نزوى, Nizwà) és una ciutat i oasi del centre d'Oman, antiga capital de l'imamat d'Oman. Està dividida en la vila baixa fortificada (Nizwat al-Sufala) i una vila alta també fortificada (Nizwat al-Alaya o Samad al-Kindi), situada una a cada costat del uadi Kalbi. La gran mesquita local a Nizwat al-Sufala era el lloc de proclamació tradicional dels imams; allí prop hi havia el mercat i el castell rectangular amb una torre circular (anomenada Kala) de 43 metres de diàmetre, que és la torre antiga més alta d'Oman i que s'atribueix al soldà yarúbida Sayf ibn Sultan (+ 1649); la torre es va construir en 12 anys i defensava l'accés a l'interior del país pel uadi Samail (que portava a la Batina, a la costa). L'oasi té almenys 25.000 palmeres.
Abans de l'islam, la ciutat fou seu dels prínceps locals al-Djulanda. Va mantenir importància durant segles, i fou progressivament suplantada per Rustak i Masqat, però va conservar encara el seu caràcter de centre de cultura ibadita. El segon imam ibadita al-Warith va morir a Nizwa, ofegat en una crescuda del uadi Kalbu, i en endavant fou el lloc on generalment foren enterrats els imams. Al-Mukadasi l'esmenta al segle X com una de les principals fortaleses del país, junt amb Masqat, Sawhar i Djulfar. Al-Idrisi l'esmenta sense donar-ne detalls. Sota els nabhànides, la capital va passar a Rustak i s'hi va mantenir fins a l'inici del segle xvii, quan la capital va passar a Masqat a la costa i Nizwa va perdre importància política. Fou habitada principalment per la tribu dels Banu Riyam, però també per d'altres com els Banu Hina i fins i tot els Al Bu Said.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/84/Nizwa8.jpg/220px-Nizwa8.jpg)
El primer occidental que la va visitar fou Wellsted el 1835. El 1913 les tribus, malcontentes amb el sultà de Masqat, van proclamar imam Salim ibn Rashid al-Kharusi, que va tenir el suport de les confederacions tribals dels al-Ghafiri i els hinawi; Nizwa va quedar sota el seu control; els imams la van conservar fins al 1955, quan les forces britàniques, en nom del soldà Said ibn Taymur, la van ocupar. L'expedició va arribar fins a Buraimi. Entre 1957 i 1959, els seguidors de l'imam es van revoltar amb suport saudita i dels nacionalistes àrabs d'Egipte i Nizwa va estar en poder dels rebels fins al 1959, quan fou ocupada altre cop pels britànics.
La descripció de Wellsted es podia aplicar encara a la ciutat abans del 1975; després va començar a canviar ràpidament mercès al petroli i a les inversions, com una autopista de dos carrils que la connecta amb Masqat, un hospital, un col·legi tècnic, col·legi de ciències aplicades, universitat, i acadèmia d'entrenament militar de la policia. S'han construït alguns hotels i s'ha desenvolupat el turisme. Prop de la població hi ha el Falaj Daris (Patrimoni de la Humanitat), el falaj més gran d'Oman, que aporta aigua a la ciutat i rodalia; altres falajs destacats a la zona són al-Ghantuq i Dhoot.
Bibliografia
- J. Wellsted, Travels in Oman, Londres, 1835.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)