Noguera de Vallferrera
Tipus | Curs d'aigua ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Inici | ||||
Cota inicial | 2.483 m ![]() | |||
Entitat territorial administrativa | Alins (Pallars Sobirà) ![]() | |||
Localització | estanys de Baiau ![]() | |||
Final | ||||
Cota final | 836 m ![]() | |||
Entitat territorial administrativa | Pallars Sobirà (Catalunya) ![]() | |||
Localització | Tírvia ![]() | |||
Desembocadura | Noguera de Cardós ![]() | |||
| ||||
Afluent | Barranc de Ribaleres, canal de Rois, Noguera de Tor ![]() | |||
Conca hidrogràfica | conca de l'Ebre ![]() | |||
Dades i xifres | ||||
Mida | 29 (![]() | |||
Superfície | 188 km² ![]() | |||
Mesures i indicadors | ||||
Cabal | (A Alins) 7,5 | |||
La Noguera de Vallferrera és un riu pirinenc que neix al circ de Baiau, al nord-est del Pallars Sobirà (a tocar de la frontera occidental d'Andorra) i s'uneix a la Noguera de Cardós per l'esquerra. La seva conca és constituïda per la Vall Ferrera, que li dona el nom, i que comprèn un desnivell de 2.318 m (des dels 3.143 de la Pica d'Estats fins als 825 m del seu aiguabarreig amb la Noguera de Cardós). El seu principal afluent és la Noguera de Tor, que si li uneix per l'esquerra just abans d'Alins.
Globalment pertany a la conca de l'Ebre, després que les seves aigües hagin alimentat, ultra la Noguera de Cardós, la Noguera Pallaresa i el Segre.
A les seves ribes hi ha els pobles d'Àreu, Alins, Ainet de Besan i Araós.
Pel fet d'estar situat al Pirineu axial, el seu règim és nival de transició (vers pluvial), amb màxim principal a la primavera (juny) a causa de la fosa de les neus, que correspon al doble del cabal mitjà, i un màxim secundari de tardor d'origen pluvial. El mínim es dona el gener.
En el seu curs es troba la presa de Vallferrera, situada prop del Pla de la Farga, a una altitud de 1.468,8 metres. La presa deriva aigua el riu Noguera de Vallferrera cap a la presa de Montalto, situada a la capçalera de la vall de Cardós a 1.380 metres d’altitud. La canalització que connecta els dos embassaments té una longitud de 5.617 metres i travessa la serra de Montarenyo.[1]
Referències
- ↑ Sánchez Viniegra, 2016, p. 121.
Bibliografia
- Sánchez Viniegra, Dionisio. Tavascan (en castellà). Lleida: Garsineu Edicions, 2016. ISBN 978-84-945275-9-3.
Vegeu també
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)