Piroxmangita
![]() | |
---|---|
![]() Piroxmangita de la mina Nippyo (Japó) ![]() | |
Fórmula química | MnSiO₃ ![]() |
Classificació | |
Categoria | silicats > inosilicats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 9.DO.05 ![]() |
Nickel-Strunz 9a ed. | 9.DO.05 ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | VIII/D.14 ![]() |
Dana | 65.6.1.1 |
Heys | 14.18.35 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | sistema triclínic ![]() |
Estructura cristal·lina | a = 9,69Å; b = 10,5Å; c = 17,39Å; α = 112,17°; β = 102,85°; γ = 82,93° |
Grup puntual | 1 - pinacoide |
Color | rosa, vermell, marró |
Macles | lamel·lars en {010}; simples en {001}, poc comunes |
Exfoliació | perfecta en {110}, {11¯0}, (110) ^ (11¯0) = 92°; pobre en {010}, {001} |
Duresa | 5,5 a 6 |
Lluïssor | vítria, nacrada |
Diafanitat | transparent, translúcida |
Densitat | 3,61 a 3,8 g/cm³ (mesurada); 3,75 g/cm³ (calculada) |
Propietats òptiques | biaxial (+) |
Índex de refracció | nα = 1,726 a 1,748 nβ = 1,728 a 1,750 nγ = 1,744 a 1,764 |
Birefringència | δ = 0,018 |
Angle 2V | mesurat: 35° a 46°, calculat: 40° a 42° |
Dispersió òptica | r > v moderada |
Impureses comunes | Al, Fe, Mg, Ca, Na, K, H |
Més informació | |
Estatus IMA | mineral heretat (G) ![]() |
Símbol | Pxm ![]() |
Referències | [1] |
La piroxmangita és un mineral de la classe dels silicats. Va rebre el seu nom l'any 1913 per William E. Ford i W. M. Bradley dels termes piroxè i manganès, en al·lusió a la seva estructura i el seu contingut en manganès.
Característiques
La piroxmangita és un inosilicat de fórmula química MnSiO₃. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6. És una espècie polimorfa de la rhodonita i d'una altra espècie sense anomenar: UM1975-18-SiO:Mn. Forma una sèrie de solució sòlida amb la piroxferroïta.[2]
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la piroxmangita pertany a «09.DO - Inosilicats amb 7-, 8-, 10-, 12- and 14-cadenes periòdiques» juntament amb els següents minerals: piroxferroïta, pel·lyïta, nordita-(Ce), nordita-(La), ferronordita-(Ce), manganonordita-(Ce), ferronordita-(La), alamosita i liebauïta.
Formació i jaciments
Va ser descoberta a Iva, a Carolina del Sud (Estats Units), però va ser redefinida més tard com a piroxferroïta, ja que té Fe > Mn. La piroxmangita ha estat descrita en més d'un centenar i mig de localitats. Als territoris de parla catalana se n'ha trobat únicament a la mina Serrana, a El Molar (Priorat, Tarragona), on va ser descoberta l'any 1975.[3]
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)