Ramon Par i Tusquets
Biografia | |
---|---|
Naixement | 2 abril 1855 ![]() Barcelona ![]() |
Mort | 2 juliol 1967 ![]() Barcelona ![]() |
Activitat | |
Ocupació | empresari ![]() |
Premis |
Ramon Par i Tusquets (Barcelona, 2 d'abril de 1885 - ibídem, 2 de juliol de 1967) va ser un industrial català.
Biografia
Ramon Par va néixer al carrer de la Canuda de Barcelona, fill de l'advocat Ildefons Par i Pérez i de Dolors Tusquets i Maignon, ambdós de Barcelona,[1][2] i nebot del pintor Ramon Tusquets i Maignon. Era germà de l'erudit Alfons Par i Tusquets. Es casà amb Josefina Heras i Sicars (1892-1971).[3][4] El jesuïta historiador Enric Heras i Sicars, conegut també com a Henry Heras, fou doncs el seu cunyat.
Durant el franquisme fou tinent d'alcalde de l'àrea d'hisenda de l'ajuntament de Barcelona i president del Metro Transversal. Des d'aquest càrrec va impulsar la reforma dels aranzels de duanes i va adquirir un reactor experimental d'energia nuclear a l'edifici de l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers Industrials de Barcelona.[5] També tou president de la Cambra Oficial d'Indústria de Barcelona de 1954 a 1964.[6] En deixar el càrrec fou nomenat president honorari de la Cambra. Posteriorment va presidir el comitè executiu de la Fira de Mostres de Barcelona. Li fou concedida la Gran Creu de l'Orde del Mèrit Civil.[7]
Referències
- ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1885, número de registre 1856.
- ↑ Ramon Par Tusquets a geneanet.org
- ↑ «Necrológicas - Josefina Heras Sicars». La Vanguardia, 15-05-1971, pàg. 34.
- ↑ Ramon Par Tusquets a geni.com
- ↑ Fallecimiento de Don Ramón Par Busquets, ABC, 4 de juliol de 1967
- ↑ Ramon Par Tusquets Arxivat 2018-12-11 a Wayback Machine. a casallotja.com
- ↑ Día de Finlandia, 9 de juny de 1964
Enllaços externs
- Documentació de Ramon Par i Tusquets a la Biblioteca de Catalunya.
Càrrecs en partits polítics i organitzacions | ||
---|---|---|
Precedit per: Antoni Maria Llopis Galofré | President de la Cambra Oficial d'Indústria de Barcelona 1954 – 1965 | Succeït per: Andreu Ribera i Rovira |