Sassoferrato
Localització | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
País | Itàlia | ||||
Regió | Marques | ||||
Província | província d'Ancona ![]() | ||||
Capital | Sassoferrato ![]() | ||||
Població humana | |||||
Població | 6.841 (2023) ![]() | ||||
Geografia | |||||
Superfície | 137,23 km² ![]() | ||||
Altitud | 386 m ![]() | ||||
Limita amb | Arcevia Pergola, Marche Costacciaro Serra Sant'Abbondio (en) ![]() Fabriano Genga Scheggia e Pascelupo ![]() | ||||
Organització política | |||||
Membre de | |||||
Identificador descriptiu | |||||
Codi postal | 60041 ![]() | ||||
Fus horari | UTC+01:00, hora estàndard UTC+02:00, horari d'estiu ![]() | ||||
Prefix telefònic | 0732 ![]() | ||||
Identificador ISTAT | 042044 ![]() | ||||
Codi del cadastre d'Itàlia | I461 ![]() | ||||
Lloc web | comune.sassoferrato.an.it ![]() |
Sassoferrato és una ciutat i comune de la Província d'Ancona a la regió de Marques d'Itàlia. El 2017 tenia 7.177 habitants.
Al sud de la ciutat hi ha les ruïnes de l'antic Sentinum, a la Via Flamínia.[1] El castell del poble s'esmenta des del segle XI; la ciutat pertanyia a la Casa d'Este des de 1208, i més tard a la família Atti, convertint-se en un municipi lliure el 1460, després de l'assassinat de Luigi degli Atti.
Sassoferrato limita amb els municipis d'Arcevia, Fabriano, Genga, Serra Sant'Abbondio, Pergola (PU), Costacciaro (PG, Umbria) i Scheggia e Pascelupo (PG, Úmbria).
Entre els fills il·lustres del municipi hi ha el jurista Bàrtolo de Sassoferrato (1313–1359),[2] l'humanista Niccolò Perotti (1430–1480)[3] o el pintor barroc Giovanni Battista Salvi (1609–1685).[4]
Referències
- ↑ Ronald Syme. Approaching the Roman Revolution: Papers on Republican History. OUP Oxford, 27 octubre 2016, p. 283–. ISBN 978-0-19-107975-7.
- ↑ Cecil N. Sidney Woolf. Bartolus of Sassoferrato: His Position in the History of Medieval Political Thought. Cambridge University Press, 2 agost 2012, p. 2–. ISBN 978-1-108-05140-8.
- ↑ Marc van der Poel. Neo-Latin Philology: Old Tradition, New Approaches. Leuven University Press, 4 juliol 2014, p. 72–. ISBN 978-90-5867-989-5.
- ↑ Giuseppe Pacciarotti. La pintura barroca en Italia. Ediciones AKAL, 2000, p. 74–. ISBN 978-84-7090-376-2.