Tomàs Carreras i Artau
Nom original | (ca) Tomás Carreras Artau ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 1879 ![]() Girona ![]() |
Mort | 1954 ![]() Barcelona ![]() |
![]() | |
![]() | |
Dades personals | |
Nacionalitat | Catalunya |
Religió | catòlica |
Formació | Universitat de Barcelona |
Es coneix per | Arxiu d'Etnografia i Folklore de Catalunya |
Activitat | |
Lloc de treball | Barcelona ![]() |
Ocupació | Doctor, professor |
Entitats | Càtedra d'Ètica (1912-1949), Universitat de Barcelona Ponent de Cultura (1943-1953), Ajuntament de Barcelona |
Partit | Lliga Regionalista |
Membre de | |
Obra | |
Localització dels arxius |
|
Família | |
Pares | Tomas Carreras, Maria Artau |
Germans | Joaquim Carreras i Artau ![]() |
Tomàs Carreras i Artau (Girona, 3 d'abril de 1879[1] - Barcelona, 23 d'octubre de 1954) va ser un filòsof, etnòleg i polític català.[2]
Biografia
Fill de Tomàs Carreras i Mas natural de Figueres d'ofici impressor i de Concepció Artau i Barnoya de Girona. Net de Tomàs Carreras i Mas natural de Barcelona també impressor fundador dels Carreras (impressors). Per la banda materna era net de Joan Artau i Barrera propietari de l'Antiga Sala Odeon de Girona.
Tomàs Carreras va ser catedràtic d'ètica a la Universitat de Barcelona des del 1912 i fins al 1949. Va crear l'Arxiu d'Etnografia i Folklore de Catalunya. A més, va ser membre de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona. Juntament amb Jaume Serra i Húnter i Ramon Turró i Darder, van fundar l'any 1923 Societat Catalana de Filosofia, filial de l'Institut d'Estudis Catalans.
Conjuntament amb el seu germà Joaquim Carreras i Artau, va obtenir el premi de l'Asociación Española para el Progreso de las Ciencias, per la publicació entre 1939 i 1943 la Historia de la filosofía española. Filosofía cristiana de los siglos XIII al XV (en castellà). El 1946 va esdevenir el primer president de l'Institut d'Estudis Gironins i redactor dels Annals Gironins.[3]
En el camp polític, va ser militant de la Lliga Regionalista i a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1932 va ser elegit diputat per a la província de Girona. A l'inici de la Guerra Civil Espanyola, pel seu compromís catòlic, va haver de fugir del país i el seu arxiu va disperar-se.[4] Després de la guerra va ser ponent de cultura al primer ajuntament que es formà a Barcelona a més de col·laborar en la creació de l'Orquestra Municipal de Barcelona l'any 1944 i museus com el Museu Etnològic.
Bibliografia
- Lluís Calvo i Calvo, Tomàs Carreras i Artau o el tremp de l'etnologia catalana. Barcelona, Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1994
Referències
- ↑ «Arxiu Parroquial.Catedral de Girona.Baptismes 1879 pàg.394». Arxiu Diocesà de Girona, 03-04-1879. [Consulta: 23 octubre 2019].
- ↑ «Folkloristes, etnògrafs i institucions». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: Juliol 2013].
- ↑ Tomas Carreras i Artau, Pórtico als Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 1947, pàgines V-VII
- ↑ Montserrat Garrich, «Tomàs Carreras i Artau. Semblança biogràfica» Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine., Universitat de Barcelona, Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació, 2010
Premis i fites | ||
---|---|---|
Precedit per: Àngel Bas i Amigó | Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona Medalla X 1918-1954 | Succeït per: Joaquim Carreras i Artau |