Va succeir a prop de casa teva
C'est arrivé près de chez vous ![]() | |
---|---|
Fitxa | |
Direcció | Rémy Belvaux, Benoît Poelvoorde i André Bonzel ![]() |
Protagonistes | Benoît Poelvoorde André Bonzel Rémy Belvaux Édith Le Merdy Benoît Mariage Philippe Blasband Vincent Tavier ![]() |
Producció | Rémy Belvaux, André Bonzel i Benoît Poelvoorde ![]() |
Guió | Benoît Poelvoorde, Rémy Belvaux, André Bonzel i Vincent Tavier ![]() |
Fotografia | André Bonzel ![]() |
Muntatge | Rémy Belvaux ![]() |
Dades i xifres | |
País d'origen | Bèlgica ![]() |
Estrena | 1992 ![]() |
Durada | 95 min ![]() |
Idioma original | francès ![]() |
Versió en català | ![]() |
Rodatge | Brussel·les ![]() |
Color | en blanc i negre ![]() |
Descripció | |
Gènere | neo-noir, metratge trobat i comèdia dramàtica ![]() |
Qualificació MPAA | NC-17 ![]() |
Tema | sicari i assassí en sèrie ![]() |
Lloc de la narració | Bèlgica ![]() |
Premis i nominacions | |
Nominacions | Premi del Cinema Europeu a la millor pel·lícula jove (1993) Premi del Cinema Europeu al millor assoliment (1993) ![]()
|
Premis | Premi a la millor pel·lícula del Festival de Sitges (1992) ![]()
|
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Va succeir a prop de casa teva (títol original: C'est arrivé près de chez vous, en anglès es va traduir com Man Bites Dog) és una pel·lícula belga de 1992 dirigida per Rémy Belvaux, André Bonzel i Benoît Poelvoorde. És un fals documental on un grup de periodistes segueix la rutina d'un assassí despietat. Ha estat doblada al català.[1]
Va participar en el Festival de Sitges de 1992, i va ser guardonada amb el premi a millor pel·lícula i a millor actor (Benoît Poelvoorde).
Argument
Ben (Benoît Poelvoorde) és un assassí en sèrie excèntric i enginyós que comet assassinats per aconseguir diners.
Un equip de filmació s'uneix a ell en les seves aventures sàdiques, gravant amb molt detall com realitza els assassinats. Ben els porta a trobar-se amb la seva família i amics, mentre que veiem com ell gaudeix cometent assassinats a diferents persones, encara que sol centrar-se en gent de classe mitjana i d'avançada edat. L'espectador és testimoni d'aquests assassinats esborronadors amb alt grau de violència.
Hi ha molt monòleg cap a càmera, on Ben explica que aquesta és la seva manera de guanyar diners i ho explica amb una fredor sàdica, com si matar a gent fos un treball normal. Per exemple explica com es desfà dels cossos, llançant-los als canals o a la pedrera. O perquè tria a les persones grans com a objectiu principal, ja que aquestes són més vulnerables i solen tenir més diners que les persones joves.
L'equip de filmació s'involucra més i més en els assassinats, primer en qualitat de còmplices, però finalment acabaran formant part activa en aquests assassinats. [2]
Repartiment
- Benoît Poelvoorde: Ben
- Rémy Belvaux: Rémy (periodista)
- André Bonzel: André (càmera)
- Jacqueline Poelvoorde-Pappaert: mare de Ben
- Nelly Pappaert: àvia de Ben
- Hector Pappaert: avi de Ben
- Jenny Drye: Jenny
- Malou Madou: Malou
- Willy Vandenbroeck: Boby
- Rachel Deman: Mamie Tromblon
- André Laime: home moribund
- Edith Lemerdy: infermera
- Sylviane Godé: dona violada (Martine)
- Zoltan Tobolik: marit de la dona violada
- Valérie Parent: Valérie
- Alexandra Fandango: Kalifa
- Riccardo Cotica: nen ofegat
- Olivier Cotica: Bénichou (fills de Kalifa - Ben posa en dubte la seva paternitat)
- Jean-Marc Chenut: Patrick (tècnic de so nº1)
- Alain Oppezzi: Franco (tècnic de so nº2)
- Vincent Tavier: Vincent (tècnic de so nº3)