2S4 Ťulpan
2S4 Ťulpan | |
---|---|
![]() | |
Typ vozidla | samohybný minomet |
Země původu | Sovětský svaz![]() |
Historie | |
Výrobce | Uraltransmaš |
Období výroby | 1969 – 1988 |
Ve službě | 1972 – dosud |
Základní charakteristika | |
Posádka | 5 |
Délka | 8,5 m |
Šířka | 3,2 m |
Výška | 3,2 m |
Hmotnost | 30 t |
Pancéřování a výzbroj | |
Pancéřování | max 20 mm |
Hlavní zbraň | 1 × minomet M-240 ráže 240 mm |
Sekundární zbraně | kulomet PKT ráže 7,62 mm |
Pohon a pohyb | |
Motor | vodou chlazený vznětový vidlicový přeplňovaný dvanáctiválec V-59U |
Síla motoru | 520 hp (387,76 kW) |
Odpružení | torzní tyče |
Max. rychlost | 62 km/h |
Poměr výkon/hmotnost | 17 hp/t |
Dojezd | 500 km |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
2S4 Ťulpan (rusky 2С4 Тюльпан podle indexu GRAU, česky: tulipán) je sovětský, resp. ruský 240mm samohybný minomet určený k ničení bodových cílů nepřítele. Kromě odpalování konvenční munice může být využit i pro chemické nebo jaderné nálože. V SSSR se vyráběl od konce 60. do konce 80. let 20. století.
Stroj byl v letech 1985 až 1991 i ve výzbroji Československé lidové armády.
Vývoj
V první polovině 50. let 20. století zařadila Sovětská armáda do své výzbroje tažené minomety M-240 ráže 240 mm lafetované na dvoukolovém podvozku. Zbraň s hlavní delší než pět metrů a municí těžkou 130 kg samozřejmě nešlo nabíjet jako klasický pěchotní minomet vhazováním min do ústí. Zde jej nabíjelo pět mužů z celkem devítičlenné obsluhy pomocí jednoduchého nosného zařízení zezadu, přičemž hlaveň byla při tomto úkonu ve vodorovné poloze.
Tažené dělostřelecké zbraně měly řadu nevýhod včetně těžké manipulace a delší přípravy ke střelbě z pochodové polohy. Tyto nevýhody byly tím větší, čím mohutnější byla samotná zbraň. Proto se v polovině 60. let 20. století sovětské vedení rozhodlo vytvořit 240 mm minomet jako samohybný. Na rozdíl od minometu M-240, kde se všechny operace prováděly ručně, byl do Ťulpanu integrován hydraulický systém pro přesun minometu z jízdní polohy do bojové a zpět. Tím pádem k obsluze celého samohybného minometu stačilo pět mužů místo devíti u tažené verze.
V roce 1967 byl návrh platformy minometu svěřen konstrukční kanceláři Uralského dopravního strojírenského závodu a vývoj samotné zbraně realizovala konstrukční kancelář Permského strojírenského závodu.
V roce 1971 byl 2S4 Ťulpan zaveden u sovětské armády do služby. Sériová výroba probíhala do roku 1988 a celkem vzniklo 588 samohybných minometů tohoto typu.[1]
Konstrukce
Platformu systému tvoří pásový podvozek s lehce pancéřovanou uzavřenou nástavbou. Původně měl tuto platformu tvořit stejný typ, jaký byl používán pro samohybné houfnice 2S1 Gvozdika, ale zjistilo se, že tento podvozek je příliš slabý a nezvládá silný zpětný ráz, proto byl nakonec využit podvozek z větších houfnic 2S3 Akacija. Síla pancéřování je do 30 mm, přičemž nejsilnější pancéřování je v čele korby.
2S4 Ťulpan je vozidlo o délce 8,5 ma šířce 3,2 m. Srdcem pohonu je dieselový dvanáctiválec o maximálním výkonu 382 kW, který dokáže vozidlo o hmotnosti 27,5 tuny rozjet na silniční komunikaci rychlostí až 62 km/h, v těžkém terénu pak do 30 km/h.
Samotný minomet je převážen na zádech korby vozidla a před střelbou se musí usadit na zem. Přechod z pochodové do palebné pozice je možný za 2,5 minuty, zpětná operace trvá 5 minut.
Pro minomet bylo vyvinuto několik druhů munice. Základní tříštivě-trhavý typ váží 130 kg a má maximální dostřel 9,6 km. Existuje také verze s pomocným raketovým motorem, která má dostřel 19,6 km. Byla vyvinuta také jaderná munice o síle do 2 kt TNT. Z hlediska dostřelu známe opět dvě varianty, tedy bez a s pomocným raketovým motorem, přičemž dostřel je podobný jako u předchozí konvenční munice. Existují pak i další projektily s průbojnými granáty, kazetovou municí nebo konvenční pracovní náplní, která je však v konečné fázi letu naváděna laserovým paprskem.
Rychlost palby minometu Ťulpan je jedna rána za minutu. Zásoba munice minometu je 20 tříštivě-trhavých min nebo 10 aktivně-reaktivních min.
Služba
Byl využit sovětskými, respektive ruskými jednotkami během sovětské invaze do Afghánistánu, v rámci první i druhé války v Čečensku, během ruské intervence v Sýrii i v rámci ruské invaze na Ukrajinu. Doloženo je zničení jednoho ruského stroje ukrajinskými silami v městě Rubižne v květnu 2022.[2]
Uživatelé
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5d/2S4_operators.png/400px-2S4_operators.png)
Současní
- Rusko
Rusko – 40 v aktivní službě a 350 uskladněných. Nejméně 46 jich bylo zničeno a 3 poškozeny při ruské invazi na Ukrajinu.[3]
- Sýrie
Sýrie – 24 vozidel v aktivní službě u 3., 4. (převzaté z obranných rot) a 10. obrněné divize a 14. výsadkové divize speciálních sil.[4]
- Kazachstán
Kazachstán – Nejméně 3 vozidla zahlédnuta během přehlídky. Není jasné, zda jsou v aktivní službě.[5]
Dřívější
- Československo
Československo[6] – V letech 1985 až 1991 byla používána nejméně 4 vozidla.[7] U 17. dělostřeleckého oddílu v Žamberku[8] údajně min. 15 kusů.[zdroj?]
Irák [6] – Odhaduje se, že v roce 1983 obdržel 10 ze Sovětského svazu.[9]
Libanonské jednotky − 3,[9] údajně dodané Irákem.[6]
- Sovětský svaz
Sovětský svaz – 55 bylo v aktivní službě před rozpadem SSSR v roce 1991.[6]
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku 2S4 Tyulpan na anglické Wikipedii.
- ↑ 240-мм самоходный миномет артиллерии резерва Верховного Главнокомандования 2С4 «Тюльпан» [online]. kskdivniy.ru [cit. 2024-02-23]. Dostupné online.
- ↑ VINCOUROVÁ, Hana. Ruský novinář ukázal v reportáži samohybný minomet. Ukrajinci zbraň díky tomu pak zasáhli. iROZHLAS [online]. Český rozhlas, 2019-05-22 [cit. 2022-05-22]. Dostupné online.
- ↑ Attack on Europe: Documenting Russian Equipment Losses During the Russian Invasion of Ukraine [online]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Soviet 3O8 240 mm rocket-assisted cargo projectiles in Syria [online]. 14 December 2015. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Kazakhstan's Fighting Vehicles [online]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ a b c d Marine Corps Intelligence 1995, s. V−28.
- ↑ Jane's Armour and Artillery 1997–98 ISBN 0-7106-1542-6
- ↑ FOLPRECHT, Radek. Sovětský minomet Tulipán mohl střílet jadernou munici. Měla ho i ČSLA. iDnes.cz [online]. Mafra, 2016-07-06 [cit. 2024-08-26]. Dostupné online.
- ↑ a b Arms transfer database [online]. [cit. 2024-03-16]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu 2S4 Ťulpan na Wikimedia Commons