Adžárie
Adžarská autonomní republika აჭარის ავტონომიური რესპუბლიკა | |
---|---|
![]() znak | |
Geografie | |
![]() | |
Hlavní město | Batumi |
Souřadnice | 41°39′ s. š., 42° v. d. |
Rozloha | 2 919 km² |
Nejvyšší bod | Kanli (3 007 m n. m.) |
Časové pásmo | UTC+04:00 |
Geodata (OSM) | OSM, WMF |
Obyvatelstvo | |
Počet obyvatel | 354 900 (2021) |
Hustota zalidnění | 121,6 obyv./km² |
Jazyk | gruzínština |
Národnostní složení | Gruzínci (96,04 %), Arméni (1,64 %), Rusové (1,10 %), Ukrajinci (0,24 %), Řekové (0,17 %) |
Náboženství | křesťanství 54,5 %, islám 39,8 %[1] |
Správa regionu | |
Stát | Gruzie![]() |
Druh celku | autonomní republika |
Podřízené celky | 6 distriktů |
Vznik | 1991 |
Předseda adžarské vlády | Tornike Rižvadze |
Měna | gruzínské lari |
Mezinárodní identifikace | |
ISO 3166-2 | GE-AJ |
Telefonní předvolba | +995 |
Oficiální web | www |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Adžárie nebo Adžarsko, oficiálně Adžarská autonomní republika (gruzínsky აჭარის ავტონომიური რესპუბლიკა), je jednou ze dvou gruzínských autonomních republik, druhou autonomní republikou je Abcházie. Rozkládá se v jihozápadní Gruzii, při hranicích s Tureckem a na východním pobřeží Černého moře. Země je mimo jiné známá jako eminentní přímořská lázeňská oblast. Administrativním a hospodářským centrem této republiky je přístavní město Batumi, které je zároveň 2. největší město Gruzie.[2]
Dějiny
Adžárie byla ve starověku součástí přímořského království Kolchida a později Kavkazské Ibérie, jejího mocného souseda. V 5. století př. n. l. oblast zkolonizovali Řekové a během 2. století př. n. l. Adžárii ovládli Římané. Ve středověku byla potom součástí křesťanského království Egrisi, jež navazovalo na odkaz Kolchidy. V 9. století se Adžárie stala spolu s dalšími gruzínskými zeměmi součástí Gruzínského království.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0b/Soviet_Caucasus_map.svg/220px-Soviet_Caucasus_map.svg.png)
Díky nadvládě Osmanské říše se v Adžárii rozšířil během novověku islám. Dnes tedy muslimové tvoří významnou část místní populace, takže je tento region v Gruzii poněkud ojedinělým a plynou z toho i některé historické události. V roce 1878 byla Adžárie znovu připojena ke Gruzii, jež byla pod ruskou nadvládou. Po první světové válce bylo Batumi sídlem nejprve britských expedičních vojsk, jež byly v roce 1920 vystřídány tureckou vojenskou správou. Dle mírových rozhovorů v Karsu byla Adžárie Turky uznána jako nedílná součást sovětské Gruzie. 16. července 1921 byla na základě dohod s Tureckem vytvořena Adžarská autonomní sovětská socialistická republika, aby v ní byli ochráněni obyvatelé islámského vyznání.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/93/Aslan_Abaschidse.jpg/220px-Aslan_Abaschidse.jpg)
V letech 1991 až 2004 byla Adžárie součástí roztříštěné Gruzie a vybudovala si na centrální vládě reálnou autonomii mimo jiné díky svérázné vládě Aslana Abašidzeho, bývalého předsedy Nejvyšší rady Adžárie. Ten se zasloužil o to, že byla Adžárie ušetřena událostí, jež měly za následek občanskou válku v letech 1993 až 1994. Díky tomu z ní vybudoval nejbohatší region v rámci Gruzie, ovšem byl často obviňován, že napomáhal organizovanému zločinu a pašování, aby se obohatil a pomohl nelegálně vylepšit hospodaření své téměř nezávislé země. Vláda Gruzie však v této epoše situaci v Adžárii nevěnovala pozornost.
V návaznosti na tzv. Růžovou revoluci, při níž byl stávající gruzínský prezident Eduard Ševardnadze nahrazen Michailem Saakašvilim, rostlo napětí mezi adžárským vedením a novou ústřední gruzínskou vládou, která si vytkla za cíl omezení separatistických snah všech tří gruzínských samozvaných autonomních republik. Požadovala především odzbrojení adžárských sil věrných Abašidzemu. Konflikt málem přerostl v ozbrojený boj, ale nedošlo k němu, protože v témže roce vypukly v Batumi masové protesty proti Abašidzeho autokratické vládě, jež byly podníceny sankcemi a ultimáty ze strany gruzínské vlády. V květnu 2004 tedy Aslan Abašidze rezignoval a uprchl do Ruska. Následně byly vyhlášeny nové volby a přijaty zákony, jež přepracovaly adžarskou formu autonomie, a k moci se v Adžárii dostal Levan Varšalomidze. Adžárie je momentálně v rámci Gruzie de iure autonomní, nicméně de facto spadá pod kontrolu ústřední vlády Gruzie.
Letitým problémem byla dlouholetá přítomnost Ruské armády na území Adžárie, která měla pouze „dohlížet“ na situaci. V roce 2005 proběhla série jednání mezi Gruzií a Ruskem ohledně stažení ruských vojáků. V roce 2007 byla základna v Batumi vrácena Gruzíncům.[3]
Symboly
Vlajka
Adžarská vlajka je tvořena listem o poměru stran 2:3 se sedmi, střídavě tmavomodrými a bílými, vodorovnými pruhy a gruzínskou vlajkou v kantonu.
Politika a administrativní uspořádání
Adžárie je jediným autonomním územím Gruzie, které je i přes léta rozporů s centrální tbiliskou vládou součástí této zakavkazské republiky.[pozn. 1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Council_of_Ministers_of_Adjara.jpg/220px-Council_of_Ministers_of_Adjara.jpg)
Existence Adžarské autonomní republiky je zakotvena v adžarské ústavě a v gruzínském zákoně o Adžárii, který byl přijat po sesazení Aslana Abašidzeho. Adžárie má vlastní parlament a hlavu regionální vlády, která je však dosazena centrální vládou v Tbilisi, spolu s celou Radou ministrů Adžárie, kterou ve funkci potvrzuje prezident. Ten má zároveň právo rozpustit adžarský parlament i vládu a má právo vetovat adžarské zákony, jež jsou v rozporu s gruzínskou ústavou.[4]
Od 21. července roku 2018 je předsedou adžarské vlády Tornike Rizhvadze.[5]
Adžárie je rozdělena do šesti dílčích územních celků:
Název | Rozloha | Populace dle údajů z roku 2014 |
---|---|---|
Hlavní město Batumi | – | 152 839 |
Municipalita Keda | 452 km² | 16 760 |
Municipalita Kobuleti | 720 km² | 74 794 |
Municipalita Chelvačauri | 410 km² | 51 189 |
Municipalita Šuachevi | 588 km² | 15 044 |
Municipalita Chulo | 710 km² | 23 327 |
Obyvatelstvo
Adžarové hovoří gruzínským dialektem, jenž je ovlivněn turečtinou a kavkazskými jazyky, jimiž se v oblasti mluvilo v daleké minulosti. Považují se tedy za samostatný národ. Od pravoslavných Gruzínců se odlišují náboženstvím – islámem, který přijali během osmanské nadvlády. Zdaleka ne všichni obyvatelé Adžárie jsou však muslimové. Dle údajů z roku 2014 se 54,5 % obyvatel Adžárie hlásilo ke gruzínské ortodoxní církvi a pouze 39,8 % k islámu. V Adžárii se domluvíte bez problémů rusky (rozhodně tam mluví tímto jazykem více lidí než např. v Tbilisi) a v Batumi u moře i anglicky.
Mezi minority patří Rusové, Arméni, Řekové a Abchazové.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3e/Ajaria02.png/220px-Ajaria02.png)
Odkazy
Poznámky
- ↑ Další dvě území, autonomní republika Abcházie (hlavní město Suchumi) a autonomní oblast Jižní Osetie (hlavní město Cchinvali), se od Gruzie odtrhly a fakticky se chovají jako samostatné státy pod vlivem Ruské federace (většina obyvatelstva Abcházie i Jižní Osetie vlastní např. cestovní doklady Ruské federace, v obou regionech se platí ruským rublem atd.).
Reference
- ↑ georgia-religion 2014
- ↑ LIŠČÁK, Vladimír. Státy a území světa. [s.l.]: Nakladatelství Libri, 1998. ISBN 80-85983-53-2. S. 36–37.
- ↑ Russia closes last military base in Georgia. Reuters. 2007-11-13. Dostupné online [cit. 2019-02-22]. (anglicky)
- ↑ საქართველოს პარლამენტი. www.parliament.ge [online]. [cit. 2019-02-22]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2014-03-25. (gruzínsky)
- ↑ New Chairman Nominated for Gov't of Adjara. Georgia Today on the Web [online]. [cit. 2019-02-22]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2019-02-23. (anglicky)
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Adžárie na Wikimedia Commons
![]() ![]() | |
---|---|
Autonomní republiky | Abcházie • Adžárie |
Regiony (mchare) | |
Města se zvláštním statusem | Tbilisi (hlavní město) |
Státy a regiony Kavkazu | |
---|---|