Bitva u Port Arthuru
Bitva u Port Arthuru | |||
---|---|---|---|
konflikt: Rusko-japonská válka | |||
![]() Námořní bitva u Port Arthuru na japonské pohlednici | |||
Trvání | 8. – 9. února 1904 | ||
Místo | vody v blízkosti Port Arthuru, Mandžusko | ||
Souřadnice | 38°46′48″ s. š., 121°15′28″ v. d. | ||
Výsledek | takticky bez vítěze, strategicky japonské vítězství | ||
Strany | |||
| |||
Velitelé | |||
| |||
Síla | |||
| |||
Ztráty | |||
| |||
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Námořní bitva u Port Arthuru (dnešní Lü-šun-kchou v Mandžusku) byla prvním střetnutím rusko-japonské války. Začala 8. února 1904 překvapivým nočním útokem japonského námořnictva na ruskou Tichomořskou flotu u přístavu a pokračovala ještě 9. února kolem poledne. Útok, který rozpoutal celou válku, skončil bez vítěze. Japoncům se sice podařilo na čas vyřadit z provozu dvě ruské bitevní lodě, žádnou ale nepotopili.
Předcházející události
V 19. století expandovali Rusové na Dálný východ a Japonci jen velice nelibě nesli jejich ambice v jižním Mandžusku a severní Koreji. Ruské diplomacii se v roce 1898 podařilo Čínskému císařství vnutit 25letý pronájem poloostrova Liao-tung se strategickým přístavem Port Arthur na jeho jihu. Tichomořská flota získala nezamrzající přístav a výchozí bod pro kontrolu nad Žlutým mořem, Korejským zálivem a částí čínského pobřeží. Poslední kapkou bylo pro Japonce ruské rozhodnutí, že budovaná Transsibiřská magistrála povede přes jižní Mandžusko a Port Arthur bude na ni přímo napojen.
V červnu 1903 začala diplomatická jednání mezi oběma zeměmi, ale carští diplomaté jednání úmyslně zdržovali. Po dalším neúspěšném jednání v říjnu 1903 se Japonci začali připravovat na nadcházející válku, zatímco ruská vláda předpokládala, že protivník pouze blafuje. V případě války se všeobecně očekávalo, že Rusové uplatní svou lidskou a materiální převahu a Japonce v krátké válce snadno porazí. Podcenění nepřítele se Rusům draze vymstilo.
Poměr sil
Japonské námořnictvo, zvané Rengó kantai (japonsky: Spojené loďstvo), tvořily tři floty. 1. flota vedená admirálem Tógem měla za úkol bojovat s hlavními silami nepřítele, 2. flota pod velením viceadmirála Kamimury měla střežit dopravní koridory mezi Japonskem a Koreou a 3. flota viceadmirála Kataoky hlídala Cušimský průliv a chránila konvoje s vojáky a materiálem. V samotné bitvě měl admirál Tógó k dispozici 6 bitevních lodí typu predreadnought (Mikasa – vlajková loď, Hacuse, Šikišima, Asahi, Fudži, Jašima) a 5 pancéřových křižníků (Iwate, Azuma, Izumó, Jakumó, Tokiwa). V záloze čekaly 4 chráněné křižníky (Čitose, Takasagó, Kasagi, Jóšinó).
Papírově byly ruské námořní síly mnohem silnější než japonské, ale carskému námořnictvu chyběla palebná síla a nepoužívaly se optické dálkoměry (střelba byla méně přesná). Průměrně bylo ruské loďstvo o 10 let starší než to japonské. Mužstvo na začátku války nebylo v plném stavu a část námořníků nebyla ani gramotná. Často se stávalo, že branci z vnitrozemí viděli poprvé moře až při výcviku. Ruské síly při bitvě čítaly 7 bitevních lodí typu predreadnought (Petropavlovsk, Sevastopol, Peresvět, Poběda, Poltava, Cesarevič a Retvizan. Dále pancéřový křižník Bajan a chráněné křižníky Pallada, Diana, Askold, Novik, Bojarin.
Bitva
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ea/Battleship_mikasa_ret.jpg/260px-Battleship_mikasa_ret.jpg)
Dne 6. února 1904 došlo k přerušení diplomatických styků mezi Japonskem a Ruskem. Japonská flota vyrazila ještě tentýž den z přístavu Sasebo na volné moře. Ruská flota kotvila na válku zcela nepřipravená na vnější rejdě přístavu a byla ideálním cílem pro torpédový útok. Japonci se rozhodli této situace využít a zaútočit na kotvící lodě ještě před oficiálním vyhlášením války. Po zničení tichomořské floty plánovali nerušeně vylodit své vojáky v Koreji a začít pozemní válku.
Dne 8. února 1904 evakuoval parník Columbia z města všechny japonské občany, což sice způsobilo rozruch mezi místními obyvateli, ale k žádné preventivní akci či zvýšení bojové pohotovosti nedošlo. Večer se měl konat ples na počest manželky velitele základy admirála Starka, a tak se pozornost upírala k nadcházející oslavě. Japonské loďstvo se večer rozdělilo na hlavní svaz a útočnou flotilu tvořenou torpédoborci. Blížící se flota byla zpozorována ruskými hlídkovými loděmi, a tak musel být plán útoku notně urychlen. Ve 23:25 byl vydán rozkaz k útoku a o deset minut později byla prvním torpédem zasažena bitevní loď Retzivan. Bitevní loď Caserevič dostala zásah o pět minut později. Rusové vyhlásili plnou pohotovost, ale ve zmatku nedokázali lokalizovat japonské lodě. Třetí exploze se ozvala z křižníku Pallada, a tím noční útok skončil. Mnoho torpéd bylo během útoku zachycenou ochranou torpédovou sítí, takže ztráty na ruské straně nebyly likvidační (z 16 celkem vypálených torpéd pouze 3 našly svůj cíl).[1]
Bitva pokračovala druhý den ráno, kdy se do boje zapojily obě floty. Japonci mylně předpokládali, že carské loďstvo bude po nočním útoku paralyzované, a chtěli přímo zaútočit na zbytek lodí v přístavu. Rusové se mezitím vydali japonským lodím naproti.[2] Obě floty se potkaly v poledne zhruba 5 km od přístavu. Hned v prvních 5 minutách dostala japonská vlajková loď Mikasa zásah a za dalších 15 minut se Japonci začali stahovat. Japonské lodě Šikišima, Mikasa, Fudži, a Hacuse byly při boji poškozeny jakožto i ruský Petropavlovsk, Poběda, Poltava, a Sevastopol.[2]
Výsledek bitvy
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1e/Shinohara_Kiyooki_-_1904_-_A_Righteous_War_to_Chastise_the_Russians_The_Destroyer_Force%27s_Night_Attack_%28Ch%C3%B4_Ro_gisen%2C_kichiku_tai_yash%C3%BB%29.jpg/260px-Shinohara_Kiyooki_-_1904_-_A_Righteous_War_to_Chastise_the_Russians_The_Destroyer_Force%27s_Night_Attack_%28Ch%C3%B4_Ro_gisen%2C_kichiku_tai_yash%C3%BB%29.jpg)
I když celá akce neskončila plánovaným úspěchem, podařilo se útočníkům převzít iniciativu na moři a poškodit dvě bitevní lodě. Zatímco se japonské námořnictvo mohlo spoléhat na opravu svých lodí v suchých docích v Sasebu, Rusové měli možnosti výrazně omezenější. Dne 10. února 1904, tedy den po bitvě, byla oficiálně vyhlášena válka mezi carským Ruskem a Japonským císařstvím.
Následné události
Ruské velení si bylo vědomo, že s oslabenou flotou není schopno ochránit současně Port Arthur a přístav Dalnyj, a tak se rozhodlo pro minovací akci. V podvečer 9. února vyplul minonosný parník Jenisej v doprovodu křižníku Bojarin z přístavu. Ráno 11. února během pokládaní min došlo k nehodě, při které byla Jenisej vtažena do již položeného minového pole a explodovala. Nehoda si vyžádala život 120 námořníků a loď se potopila s jedinou mapou ukazující pozice již položených min. Na pomoc přispěchal křižník Bojarin, ale v noci téhož dne najel na minu a výbuch způsobil jeho nehybnost. Křižník byl evakuován a za dva dny na to ho poslali ke dnu samotní Rusové. Nejen v ruském tisku byly únorové události označeny jako totální fiasko. Dne 24. února 1904 byl carem odvolán z velení Tichomořské floty admirál Stark a jeho nástupcem se stal zkušený a energický viceadmirál Makarov.
Kulturní odkazy
Na počátku rusko-japonské války začal novinář Jan Klecanda vydávat ilustrovaný Obrazový zpravodaj z bojiště[3], mezi 28. únorem 1904 a 11. březnem 1906 vyšlo celkem 104 čísel, zprvu s týdenní periodicitou. Od počátku získal časopis široký zájem veřejnosti, který sice s prodlužováním války poněkud uvadal, avšak odlehlý konflikt i tak dlouho zůstával v obecném povědomí. Jako odkaz přetrvala pouťová odrhovačka: „Jede fůra z Port Artůra, na ní sedí Kanimůra.“ Souvislost s admirálem Hikonodžó Kamimurou, jedním z japonských velitelů, se s uplývajícím časem vytratila, avšak přetrvala kanimůra[4] i když se zcela jiným obsahem.
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Battle of Port Arthur na anglické Wikipedii.
- ↑ TIKOWARA, Hesibo; GRANT, Robert Francis Sidney. Before Port Arthur in a destroyer, the personal diary of a Japanese naval officer. [s.l.]: London, J. Murray, 1907. 243 s. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b FORCZYK, Robert. Russian battleship vs Japanese battleship: Yellow Sea, 1904-05. Oxford: Osprey Pub, 2009. 80 s. ISBN 978-1-84603-330-8. (anglicky)
- ↑ Obrazový zpravodaj z bojiště. Praha: Unie, 1904-1905. ISSN 2336-2162.
- ↑
Slovníkové heslo kanimůra ve Wikislovníku
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Bitva u Port Arthuru na Wikimedia Commons
Rusko-japonská válka (1904–1905) | |
---|---|
Bitvy | Port ArthurN • ČemulpchoN • Jalu • Nanšan • Telisu • Hitači MaruN • Průsmyk Motien • Ta-š'-čchiao • Port Arthur • Si-mu-čcheng • Žluté mořeN • UlsanN • KorsakovN • Liao-jang • Ša-che • Sandepu • Mukden • CušimaN • Sachalin |
N – námořní bitva |