Jan Maxmilián Dobrzenský
Jan Maxmilián Dobrzenský z Dobrzenic | |
---|---|
![]() Původní erb rodu | |
Narození | 19. června 1911 Chotěboř Rakousko-Uhersko ![]() |
Úmrtí | 7. února 1996 (ve věku 84 let) Havlíčkův Brod Česko ![]() |
Místo pohřbení | Rodinný hřbitov Dobrzenských |
Povolání | regionální spisovatel |
Titul | ![]() |
Choť | (1945) Leopoldina Lobkowiczová (1926–2021) |
Děti | 1. Jan Josef IV. (* 1946) 2. Zdislava (* 1947) 3. Helena (* 1948) 4. Markéta (* 1952) 5. Karel Kunata (1955–1980) |
Rodiče | Jan Josef III. Dobrzenský z Dobrzenic (1870–1947) a Rosa z Trauttmansdorff-Weinsbergu (1879–1967) |
Rod | Dobřenští z Dobřenic |
Příbuzní | Anna Dobřenská z Dobřenic[1], Jan Dobřenský z Dobřenic[1], Leopoldina Dobřenská z Dobřenic[1] a Žofie Dobřenská z Dobřenic[1] (vnoučata) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jan Maxmilián Dobrzenský z Dobrzenic, celým jménem Jan Nepomuk Maxmilian Ladislav Vojtěch hrabě Dobrzenský z Dobrzenic,[2] zjednodušeným pravopisem Dobřenský z Dobřenic (19. června 1911 Chotěboř[3] – 7. února 1996 Havlíčkův Brod)[4] byl český šlechtic z rodu Dobřenských z Dobřenic.
Původ a život
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/Z%C3%A1mek_Chot%C4%9Bbo%C5%99_20.jpg/220px-Z%C3%A1mek_Chot%C4%9Bbo%C5%99_20.jpg)
Pocházel ze staré české rodiny Dobřenských z Dobřenic, která v roce 1744 získala titul svobodných pánů (baronů) a v roce 1906 byla povýšena do hraběcího stavu. Narodil se v roce 1911 jako syn císařsko-královského komořího a poslance Českého zemského sněmu Jana Josefa Dobrzenského z Dobrzenic (29. 4. 1870 Chotěboř – 13. 4. 1947 Chotěboř) a jeho manželky Rosy z Trauttmansdorff-Weinsbergu (17. 5. 1879 Gleichenberg – 2. 9. 1967 Gleichenberg).[4]
Spolu s bratry Františkem (1913–1992) a Karel Schwarzenbergem (1911–1986) a Janem Thurn-Taxisem nastoupil k Osmému pluku dragounů v Pardubicích, společně absolvovali kurz Velké pardubické.[5] Byl sportovně založený, hrál fotbal i lední hokej, byl oceňovaným armádním jezdcem na koni.[5]
V době mnichovské krize v roce 1938 byl připraven bránit hranice Československa.[6] V září 1939 podepsal Národnostní prohlášení české šlechty. Na konci druhé světové války se zúčastnil bojů o muniční sklad a odzbrojoval vojáky wehrmachtu.[6]
V roce 1947 převzal po smrti otce správu majetku. O rok později mu byl majetek zabaven. Po zabavení majetku se s rodinou pokusil opustit republiku letadlem na lince z Ostravy do Prahy. Tento pokus se nezdařil.[7] Další pokus uskutečnili v červenci při všesokolském sletu, kdy se přes Prahu přesunuli na Šumavu. Zde je převezli dva dřevorubci autem asi 2 km k hranicím s Německem. Po přechodu hranic se hlásili v Řezně v Goethe Schule.[8] Po několika týdnech se přesunuli do Frankfurtu a zde získali doklady pro další cestu. Po obdržení dokladů odcestovali do Francie.[9] Zde bydleli 3 roky a v této době pracoval Jan Dobrzenský v chemické laboratoři cukrovaru, pak ve sklárně a později jako míchač barev v továrně na nátěrové hmoty.[10] Manželka Leopoldina pracovala v notářství.[10]
V roce 1951 odcestovali lodí, kterou vypravila mezinárodní humanitární organizace pro uprchlíky, do Kanady.[10] Zde pracoval jako zemědělský dělník, prodavač travních semen a zemědělských strojů.[10] Při cestování po Kanadě sesbíral ve spolupráci s farářem z Chotěboře a panem Medunou podklady o rodu Dobrzenských. Další podklady o rodu získal od Státního ústředního archivu. V roce 1980 mu vyšlo první, samizdatové vydání jeho rodopisné knihy Z Dobřenic je cesta dlouhá.[11] Po absolvování počítačového kurzu pracoval jako programátor. V průběhu let koupili s manželkou farmu v Haliburton Highlands severně od Toronta, kde žili asi 10 let. Jan Maxmilián zde pracoval v lese a prodával dřevo.[12] V roce 1980 tragicky zahynul nejmladší syn Karel Kunata. Po roce 1989 se Dobrzenští vrátili zpět do Čech, nejprve po návratu bydleli v Chotěboři v podnájmu. Po schválení restitučního zákona si zařídili z bývalé zámecké kuchyně v přízemí byt. V roce 1992 jim byl zámek v Chotěboři i s přilehlými pozemky navrácen.
Poslední rozloučení se konalo v kostele v Chotěboři, pochován byl na tamějším rodinném hřbitově.[5]
Rodina
Po válce se 22. srpna 1945 v Dolních Beřkovicích oženil s Leopoldinou Lobkowiczovou (princeznou z Lobkowicz) (14. listopadu 1926 Dolní Beřkovice – 18. března 2021 Haliburton, Kanada),[13] dcerou Leopolda z Lobkowicz a Františky Montenuovo.[4] Ženil se v armádní uniformě.[6] Manželka v Kanadě napsala knihu Fragmenty snu, která popisuje osudy skotských, irských a anglických kolonizátorů v Peterbourough County, a ještě jednu o katolických italských přistěhovalcích v kanadském protestantském prostředí.[14] Jako důchodkyně vedla letní kurzy pro důchodce.[15] Byla čestnou a devoční dámou suverenního Řádu maltézských rytířů.[13] Narodilo se jim pět dětí:
- 1. Jan Josef IV. (* 14. 6. 1946 Praha), velkopřevor Českého velkopřevorství řádu sv. Lazara a velmistr Řádu sv. Lazara
- ⚭ (29. 3. 1974 Paříž) Diana Hoppenot (* 27. 8. 1945 Montfort l'Amaury)
- 2. Zdislava (* 23. 5. 1947 Praha), analytička počítačových systémů[6]
- ⚭ (22. 5. 1971 Richmond Hill, Ontario, Kanada, rozvedeni po 1974) Edward James Crombie (* 8. 2. 1946 Brantford, Ontario, Kanada)
- 3. Helena (* 21. 10. 1948 Eu, Francie), pracovala u mezinárodní společnosti filmových producentů[6]
- 4. Markéta (* 14. 9. 1952 Toronto, Ontario), socioložka[6]
- 5. Karel Kunata (4. 6. 1955 Toronto – 27. 7. 1980 Newmarket), zemřel na následky automobilové nehody,[pozn. 1] pohřben v Haliburtonu v Kanadě.
Odkazy
Poznámky
- ↑ Pětadvacetiletý Karel Kunata se vracel od svých rodičů zpět na univerzitu. Podnapilá šestnáctiletá dívka, která vyjela z vedlejší silnice, narazila za deštivého dne do auta, které řídil Karlův přítel.[14]
Reference
- ↑ a b c d Darryl Roger Lundy: The Peerage.
- ↑ MAREK, Miroslav. Rodokmen Dobrzenských 4 [online]. genealogy.euweb.cz, rev. 2008-12-20 [cit. 2023-01-10]. Dostupné online.
- ↑ SOA Zámrsk, Matrika narozených v Chotěboři (1891-1913) , sign. 5979, ukn 3511, str. 511. Dostupné online.
- ↑ a b c POUZAR, Vladimír; MAŠEK, Petr; MENSDORFF-POUILLY, Hugo; POKORNÝ, Pavel R. Almanach českých šlechtických rodů 2017. [Brandýs nad Labem]: Martin, 2016. 512 s. ISBN 978-80-85955-43-9. S. 115.
- ↑ a b c Návraty české šlechty, s. 419
- ↑ a b c d e f Návraty české šlechty, s. 420
- ↑ VOTÝPKA, Vladimír. Návraty české šlechty. 2. vyd. Praha a Litomyšl: Ladislav Horáček – Paseka, 2002. 432 s. ISBN 80-7185-506-5. S. 400. Dále jen Návraty české šlechty.
- ↑ Návraty české šlechty, s. 402
- ↑ Návraty české šlechty, s. 403
- ↑ a b c d Návraty české šlechty, s. 404
- ↑ Návraty české šlechty, s. 405
- ↑ Návraty české šlechty, s. 412
- ↑ a b Zemřela hraběnka Leopoldina Dobrzenská. Z Československa utekla v bedně [online]. Echo24.cz, 2021-03-27 [cit. 2021-03-28]. Dostupné online.
- ↑ a b Návraty české šlechty, s. 413
- ↑ Návraty české šlechty, s. 414
Literatura
- DOBRZENSKÝ, Jan Maxmilián. Z Dobřenic je cesta dlouhá. 3. vyd. Havlíčkův Brod: Hejkal, 1996. 61 s. ISBN 80-901646-8-4.
- VOTÝPKA, Vladimír. Návraty české šlechty. 2. vyd. Praha a Litomyšl: Ladislav Horáček – Paseka, 2002. 432 s. ISBN 80-7185-506-5. Kapitola 17.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Jan Maxmilián Dobrzenský z Dobrzenic na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jan Maxmilián Dobrzenský
- Rodokmen na stránkách genealogy.euweb.cz (Miroslav Marek)
- Dobrzenští z Dobřenic, Modrá krev, Česká televize, 15. března 2023, ČT2, iVysílání