Jaroslav Vojta
Jaroslav Vojta | |
---|---|
![]() herec Jaroslav Vojta | |
Narození | 27. prosince 1888 Kutná Hora, Rakousko-Uhersko ![]() |
Úmrtí | 20. dubna 1970 (ve věku 81 let) ![]() |
Místo pohřbení | Olšanské hřbitovy |
Rodiče | Alois Vojta-Jurný a Amálie Vojtová |
Příbuzní | Hermína Vojtová a Adolf Vojta-Jurný (sourozenci) |
Podpis | ![]() |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jaroslav Vojta, zpočátku své kariéry vystupoval pod jménem Jaroslav Vojta-Jurný (27. prosince 1888, Kutná Hora[1] – 20. dubna 1970, Praha) byl český herec.
Život
Pocházel ze starého a rozsáhlého českého hereckého rodu. Oba jeho rodiče Alois Vojta-Jurný a Amálie Vojtová jakož i jeho sourozenci (Hermína Vojtová a Adolf Vojta-Jurný) byli čeští herci. Z hereckého prostředí pocházela také jeho nevlastní matka Hana Vojtová a její tři sestry Otýlie Beníšková, Terezie Brzková a Marie Spurná.
Vyučil se slévačem a měl běžné strojařské vzdělání. Divadlo začal hrát nejprve ochotnicky od roku 1906, později prošel několika kočovnými hereckými společnostmi (spol. V. Sýbrta-Mělnického, spol. M. Procházkové-Malé, spol. F. Šípka, spol. J. E. Sedláčka, spol. M. Kozlanské[2]), od roku 1910 pak hrál v kamenných divadlech střídavě v Brně (1910–1913;1916–1919)[3] a Plzni. Od roku 1919 do roku 1925 byl členem Divadla na Vinohradech, od roku 1925 až do roku 1959, kdy odešel do důchodu, působil v činoherním souboru Národního divadla v Praze.
Až do vysokého věku nebyl nikdy déle nemocný. Zemřel v nemocnici týden po těžkém infarktu, aniž by stihl natočit svou roli v chystaném seriálu F. L. Věk.[4]
Rodina
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a7/Jaroslav_Vojta_dum.jpg/220px-Jaroslav_Vojta_dum.jpg)
Matka zemřela když bylo Jaroslavu Vojtovi sedm let.[5] Otec trpěl zhoubným onemocněním, vícekrát se pokusil o sebevraždu a nakonec se zastřelil.[4] Během angažmá v Plzni se Jaroslav Vojta seznámil se svou manželkou Antonií. Měli spolu dvě děti, syna Ivana († 1990), který se angažoval v Občanském fóru[6] a dceru Radanu, provdanou Pekárkovou († 2013) a od nich čtyři vnoučata.[4] Kromě vlastních dětí také po deset let vychovávali Ruth, dceru jejich kamarádky, která zemřela při autonehodě. Vnuci Jaroslav Pekárek a Jan Vojta jsou výtvarníky. [7] [8]
Hlasový projev
Měl velmi výrazný hlasový projev, který je dodnes vděčným objektem pro jeho různé imitátory.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/93/Jaroslav_Vojta.jpg/220px-Jaroslav_Vojta.jpg)
Anekdoty
Mimo svoji standardní hereckou kariéru také značně proslul svým pověstným vypravěčským stylem při vyprávění anekdot, které prý velice často zkazil, tzv. zvojtil.
Filmové role
Zahrál si v několika desítkách českých filmů, většinou šlo o rázovité, zemité a bodré muže z lidu. Snad nejznámější filmovou rolí Jaroslava Vojty se stala dodnes populární postava strašlivého loupežníka Sarky-Farky z filmu Hrátky s čertem.
„ | Nikdo nepochopí, co jsem se po tomto okamžiku natoužil, co práce jsem si vždycky se všemi rolemi dával, jen abych si proklestil cestu k tomuto kýženému cíli a dočkal se oné nejblaženější chvíle, kdy se i mně, venkovskému a původně kočujícímu herci, otevře brána toho nejdražšího a tolik milovaného stánku umění – pražského Národního divadla!. | “ |
— Jaroslav Vojta[9] |
Ocenění
- 1929 Státní cena
- 1940 Národní cena (za roli Kmochova otce ve filmu To byl český muzikant) [10]
- 1953 titul zasloužilý umělec
- 1958 titul národní umělec
- 1963 Řád práce
Odkazy
Reference
- ↑ Matriční záznam o narození a křtu.. ebadatelna.soapraha.cz [online]. [cit. 2016-10-28]. Dostupné online.
- ↑ Kolektiv autorů: Národní divadlo a jeho předchůdci, Academia, Praha, 1988, str. 566
- ↑ Postavy brněnského jeviště II, s. 264.
- ↑ a b c Příběhy slavných... Jaroslav Vojta: Sukovitá duše — Česká televize [online]. Česká televize [cit. 2016-01-11]. Dostupné online.
- ↑ Jaroslav Vojta [online]. ČSFD.cz [cit. 2016-01-11]. Dostupné online.
- ↑ Tisk článku: JAKÝ BYL JAROSLAV VOJTA [online]. old.xantypa.cz [cit. 2016-01-11]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-03-06.
- ↑ BERANOVÁ, Danuta. Všichni sběhli ke kočovnému divadlu. NOVINY PRAHY 12. Roč. 2013, čís. červenec - srpen, s. 1, 2. Dostupné online.
- ↑ Ve foyeru příbramského divadla vznikne nová galerie [online]. Blesk.cz [cit. 2016-01-11]. Dostupné online.
- ↑ Jiří Tvrzník, Šest dýmek Františka Filipovského, Novinář, Praha, 1982, str. 320
- ↑ Časopis Pestrý týden, č. 40, ročník 15, vyd. 5. 10. 1940, str. 4, vyd. Grafické umělecké závody V. Neubert a synové, Praha, 1940
Literatura
- Bohumil Bezouška: Tajnosti zákulisí, Panton, 1977, str. 176–9
- Bohumil Bezouška: Jak jsem proskotačil život, Lunarion, Praha, 1993, str. 310–2, ISBN 80-85774-08-9
- B. Bezouška, V. Pivcová, J. Švehla: Thespidova kára Jana Pivce, Odeon, Praha, 1985, str. 81, 174, 178, 219, 242–3, 250, 252–4, 258, 260, 290, 360, 363
- František Černý: Hraje František Smolík, Melantrich, Praha, 1983, str. 72, 83, 191, 327
- František Černý: Měnivá tvář divadla aneb Dvě století s pražskými herci, Mladá fronta, 1978, str. 159, 172, 217, 234–6, 251
- František Černý: Theater – Divadlo, Orbis, Praha, 1965, str. 167
- Jindřich Černý: Osudy českého divadla po druhé světové válce – Divadlo a společnost 1945–1955, Academia, Praha, 2007, str. 48, 247, 413, 455, 495, ISBN 978-80-200-1502-0
- Česká divadla : encyklopedie divadelních souborů. Praha : Divadelní ústav, 2000. 615 s. ISBN 80-7008-107-4. S. 76, 111, 172, 232, 322, 423, 424.
- Vlasta Fabianová: Jsem to já?, Odeon, Praha, 1993, str. 235, ISBN 80-207-0419-1
- Miloš Fikejz. Český film : herci a herečky. III. díl : S–Ž. 1. vyd. Praha : Libri , 2008. 907 s. ISBN 978-80-7277-353-4. S. 715–719.
- Joža Götzová: Profily českých herců, vyd. S. V. U. Mánes, Praha, nedat. (okolo 1931), str. 74, 142–3
- Eduard Kohout: DIVADLO aneb SNÁŘ, Odeon, Praha, 1975, str. 63, 71, 78, 133, 162
- Kolektiv autorů: Dějiny českého divadla/IV., Academia, Praha, 1983, str. 18, 29, 108, 113–4, 133, 136, 140, 171, 212, 359, 590, 609, 640, 643, 645, 658
- Kolektiv autorů: Kniha o Národním divadle 1883 – 1963, Orbis, Praha, 1964, str. 35–6, 78
- Kolektiv autorů: Národní divadlo a jeho předchůdci, Academia, Praha, 1988, str. 566–7
- Stanislav Motl: Mraky nad Barrandovem, Rybka Publishers, Praha, 2006, str. 16, 124–5, ISBN 80-86182-51-7
- Postavy brněnského jeviště : umělci Národního, Zemského a Státního divadla v Brně. Díl II, 1884–1989 / uspoř. a red. Eugenie Dufková, Bořivoj Srba. Brno : Státní divadlo, 1989. 784 s. S. 264–268.
- Jaroslav Průcha: Má cesta k divadlu, vyd. Divadelní ústav, Praha, 1975, str. 41–2, 50, 67, 90, 120, 145, 204
- Z. Sílová, R. Hrdinová, A. Kožíková, V. Mohylová : Divadlo na Vinohradech 1907–2007 – Vinohradský ansámbl, vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha, 2007, str. 31, 35, 194, ISBN 978-80-239-9604-3
- Ondřej Suchý, Oldřich Dudek: Ljuba jako vystřižená, Melantrich, Praha, 1986, str. 83
- Ladislav Tunys: Hodně si pamatuju...Perličky v duši Raoula Schránila, Ametyst, Praha, 1998, str. 58–60, ISBN 80-85837-35-8
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : III. díl : Q–Ž. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 587 s. ISBN 80-7185-247-3. S. 477.
- Ladislav Tunys: Otomar Korbelář, nakl. XYZ, Praha, 2011, str. 72, 92, 151, 158–9, 161, 181, 216, ISBN 978-80-7388-552-6
- Jiří Tvrzník: Šest dýmek Františka Filipovského, Novinář, Praha, 1982, str. 320–1
- Marie Valtrová: Kronika rodu Hrušínských, Odeon, Praha, 1994, str. 70, 150, ISBN 80-207-0485-X
- Jindřich Vodák: Tváře českých herců : od Josefa Jiřího Kolára k Vlastovi Burianovi. Praha : Orbis, 1967. 250 s. S. 206–207.
- Jaroslav Vojta: Cesta k Národnímu divadlu, Svobodné slovo – Melantrich, Praha, 1958
- Jiří Žák a kol.: Divadlo na Vinohradech 1907–2007 – Vinohradský příběh, vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha, 2007, str. 179, 186, 204–5, ISBN 978-80-239-9603-6
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Jaroslav Vojta na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jaroslav Vojta
- Jaroslav Vojta v souborném katalogu Akademie věd ČR
- Jaroslav Vojta v databázi Archivu Národního divadla (včetně fotodokumentace)
- Jaroslav Vojta ve Filmovém přehledu
- Jaroslav Vojta v Česko-Slovenské filmové databázi
- Jaroslav Vojta ve Filmové databázi
- Jaroslav Vojta na Kinoboxu
- Jaroslav Vojta v Internet Movie Database (anglicky)
- Smutné Vánoce Jaroslava Vojty Archivováno 18. 12. 2007 na Wayback Machine. – Český rozhlas
- Jaroslav Vojta v cyklu České televize Příběhy slavných
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |