Jerome Bruner
![ikona](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/99/Question_book-new.svg/48px-Question_book-new.svg.png)
Jerome Bruner | |
---|---|
![]() | |
Narození | 1. října 1915 New York |
Úmrtí | 5. června 2016 (ve věku 100 let) Manhattan |
Povolání | psycholog, vysokoškolský učitel a pedagog |
Alma mater | Univerzita v Cambridgi (do 1947) Dukeova univerzita Harvardova univerzita |
Témata | kognitivní psychologie a pedagogická psychologie |
Ocenění | Guggenheimovo stipendium (1955) společník Americké akademie umění a věd (1958) Cena Americké psychologické asociace za význačný vědecký přínos psychologii (1962) čestný doktor Svobodné univerzity v Bruselu (1974) ![]() Q126416259 (1974)… více na Wikidatech |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jérôme Seymour Bruner (1. října 1915, New York – 5. června 2016) byl psycholog s pedagogickými a právnickými zájmy. Významně přispěl ke konstruktivní teorii učení. Byl 28. nejcitovanějším psychologem ve 20. století.[1]
Po bakaláři na universitě Duke v roce 1937 promoval v roce 1941 na Harvardově univerzitě. Bruner vyučoval budoucí psychology. Byl profesorem na Harvardu (1952–1972), Oxfordu (1972–1980) a na Newyorské univerzitě (od roku 1980).
Svými studiemi vývojové psychologie představuje průkopníka v teorii vývoje myšlení a řeči. Poukázal na význam okolí na učení a zdůraznil ve své teorii slovní zásoby (1983) význam interakce matka-dítě při hře ve fázi, kdy dítě ještě nemluví, pro vývoj logických struktur myšlení jako diferenciaci subjekt-objekt. Tím rozšířil Noam Chomského formulaci vrozeného systému slovní zásoby o rodinnou, systémovou podporu slovní zásoby. Kritici namítají, že existují specifické případy z minulých let, ale jako takové nemohou být zobecněné.
Ve školní praxi je znám jeho návrh, jak zařadit učební látku do formy spirálního kurikula. Ale také reprezentativní způsoby (enaktivní=pantomimicky, ikonicky=názorně, symbolicky=jazykově) ovlivňují vývoj dítěte, vylíčil jako adici. Působivé bylo jeho vystoupení o učení skrz poznání jako cestě k porozumění slova. Je považován za partnera Davida Ausubela, který široce analyzoval instrukce a vysvětlení vývoje učení.
Bibliografie
- The Process of Education, 1960.
- Child's Talk: Learning to use Language, New York: Norton. Deutsch: Wie das Kind sprechen lernt, Bern: Hans Huber, 1987 ISBN 3-456-83891-3.
- Entwurf einer Unterrichtstheorie, München 1974
- Actual Minds, Possible Worlds, Cambridge: Harvard University Press, 1987.
- The Culture of Education, Cambridge: Harvard University Press, 1996.
- Acts of Meaning, Cambridge: Harvard University Press, 1991.
- A Study of Thinking, společně s J. J. Goodnowem a G. A. Austinem, New York: Wiley, 1956.
Odkazy
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Jerome Bruner na Wikimedia Commons
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Jerome Bruner na německé Wikipedii.
- ↑ Haggbloom, S.J.; et al. (2002). "The 100 Most Eminent Psychologists of the 20th Century". Review of General Psychology 6 (2): 139–152