Jindřich V. Železný
Jindřich V. Železný | |
---|---|
![]() | |
Narození | 1319 |
Úmrtí | 13. dubna 1369 (ve věku 49–50 let) |
Potomci | Hedvika Zaháňská, Jindřich VIII. Vrabec, Jindřich VI. Starší, Jindřich VII. Rumpold a Anna Zaháňská |
Otec | Jindřich IV. Věrný |
Matka | Matylda Braniborská |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jindřich V. Železný (latinsky Ferreus, 1312/1321? – 13. dubna 1369) byl hlohovský, zaháňský a stínavský kníže z rozrodu slezských Piastovců.
Jeho otcem byl hlohovsko-zaháňský kníže Jindřich IV. Věrný. Se narodil mezi 1312 a 1321.[1] Patřil mezi odpůrce lucemburské politiky, po smrti svého otce († 1342) odmítl složit českému králi lenní hold a vytáhl do boje. Na stranu Lucemburků se však překvapivě postavil polský král Kazimír III., který se svým vojskem vpadl do části Velkopolska, ovládané hlohovským knížetem, obsadilo Vschovou a vypálilo Stínavu. Jindřich Železný byl nucen ustoupit a dne 23. listopadu 1344 nakonec lenní slib českému králi složil. Slezský kníže se pak objevoval v blízkosti markraběte a později i českého krále Karla. Spor s Lucemburky však nanovo vypukl na přelomu let 1359 a 1360, kdy Karel vyhověl dědickým nárokům svídnických Piastovců a necitlivě rozdělil Hlohovsko. Zhrzený kníže se proto přimkl k polskému králi Kazimírovi III., v roce 1365 za něj provdal svou dceru Hedviku. Často pobýval na královském dvoře v Krakově, jeho ambice ale zhatila jak neschopnost Hedviky porodit Kazimírovi mužského potomka, tak i jeho smrt na zápal plic v roce 1369.[2] Byl pochován v augustiniánském klášteře v Zaháni.
Odkazy
Reference
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Jindřich V. Železný na Wikimedia Commons
- Jindřichův náhrobek Archivováno 27. 10. 2014 na Wayback Machine.
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |
Předchůdce: Jan Lucemburský | ![]() | Kníže hlohovský 1344–1369 | ![]() | Nástupce: Jindřich VI. Starší Jindřich VII. Rumpold Jindřich VIII. Vrabec |