Kumar Vishwanathan
Kumar Vishwanathan | |
---|---|
![]() Kumar Vishwanathan v roce 2012 | |
Narození | 15. listopadu 1963 (60 let) Quilon Kérala, Indie ![]() |
Povolání | aktivista, pedagog |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Kumar Vishwanathan (* 15. listopadu 1963[1] Quilon) je aktivista, pedagog a sociální pracovník indického původu, který se od roku 1997 v České republice, zejména na Ostravsku, věnuje romské menšině a usiluje o zlepšení jejího soužití s majoritní společností.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji] Bydlí v Ostravě a cítí se zde doma.[3] V roce 2007 obdržel cenu Ashoka Fellow.
Životopis
Narodil se ve městě Kollam (Quilon) ve svazovém státě Kérala v Indii.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji] Z Indie odešel, protože mu vadil tamní kastovní systém.[4]
Roku 1990 dokončil studium oboru fyzika-matematika na Přírodovědecké fakultě Univerzity Patrice Lumumby v Moskvě.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji] Poté působil jako stážista ve Velké Británii (Londýnská univerzita) a v USA (International Visitor Leadership Program).[2][nenalezeno v uvedeném zdroji]
V roce 1986 se seznámil s českou studentkou Univerzity Palackého Laďkou, která byla v Rusku na stáži. V roce 1990 uzavřeli manželství a Kumar Vishwanathan se přestěhoval za manželkou do Olomouce.[3][4] V letech 1991–1997 působil jako učitel fyziky na anglické sekci gymnázia Hejčín v Olomouci. Podílel se na založení česko-britské bilingvní školy, odpovídal za tvorbu jejích nových osnov.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji]
V roce 1997 plánoval odjezd do Sarajeva postiženého válkou, ale do jeho plánů vstoupily povodně na Moravě a ve Slezsku; když se doslechl, že skupina obyvatel z Hrušova byla provizorně přesídlena do školy a později do unimobuněk a starousedlíci proti nim protestují, rozhodl se během prázdnin, kdy měl volno, jet do Ostravy s řešením pomoci.[4] Od povodní v roce 1997 se věnuje jako streetworker a komunitní pracovník romské menšině v České republice. Začal tím, že ve Slezské Ostravě pracoval s Romy postiženými povodní,[2][nenalezeno v uvedeném zdroji] kteří pocházeli zejména z Hrušova.[5] Do Ostravy přesídlil přesto, že ho mnozí přátelé varovali, že je to šílené město. Líbí se mu drsná a otevřená mentalita zdejších lidí, surové a syrové město s obrovskou energií, i střet vlivů německých, slovanských a židovských a přírodní a kulturní bohatství Prajska.[3]
Podílí se na budování terénní sociální práce v romské komunitě v ČR, na reformě základního školství a reformě psychologického testování dětí.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji] Soustavně se věnuje otázkám lidských práv a sociálním otázkám, terénní, komunitní a pedagogické práci, vzdělávací reformě a problematice ústavní výchovy dětí, rozvoji romské komunity v Ostravě atd.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji] V roce 1998 společně se studenty Ostravské univerzity a brněnské Masarykovy univerzity založil občanské sdružení Vzájemné soužití, jehož cílem je zvyšovat porozumění mezi romskou komunitou a většinovou společností,[6] a stojí v čele tohoto sdružení.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji] Byl jedním z hlavních iniciátorů projektu Vesnička soužití.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji] Inicioval vznik komunitní rady v osadě Bedřiška dne 27. března 2010.[7]
Domnívá se, že romská komunita je budoucností této země, protože je to rostoucí komunita, a vidí ji jako skupinu lidí, která může obohatit tuto zemi. Oceňuje vysokou úroveň sociální práce v České republice i v USA ve srovnání s Indií.[4] Snaží se o prevenci „ghettoizace“, usiluje o mezietnické soužití a integraci. Zapojuje nájemníky do aktivit, v nichž se naučí vážit si svého majetku a udržovat v čistotě plochy okolo svého obydlí, a pak zapojuje vládu a místní podniky, aby společně vytvořili partnerství a spolupracovali na lokální úrovni.[8]
V letech 1999, 2003 a 2005 byl jmenován členem Rady vlády ČR pro lidská práva.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji] V roce 1999 byl rovněž jmenován členem skupiny Bridge People Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky pro konzultace s velvyslanectvími zemí EU o otázkách mezietnického soužití v ČR.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/14/Vesni%C4%8Dka_sou%C5%BEit%C3%AD_Muglinov.jpg/220px-Vesni%C4%8Dka_sou%C5%BEit%C3%AD_Muglinov.jpg)
Vesnička soužití
Po povodních v roce 1997, kdy mnoho lidí a mezi nimi i mnoho romských rodin přišlo o bydlení, se objevila z Vishwanathanovy iniciativy myšlenka na vytvoření modelové vesničky, v níž by spolu žili Romové i majoritní etnikum. Obyvatelé, kteří v Hrušově přišli o domov, zatím žili provizorně v unimobuňkách v Liščině.[5] Myšlenku se podařilo zrealizovat v roce 2002. Do projektu bylo zahrnuto 30 rodin (10 romských, 10 „majoritních“ a 10 smíšených), které při povodních roku 1997 přišly o domov, souhlasily s myšlenkou projektu a nepatřily mezi sociálně slabé. Každá z rodin na stavbě odpracovala 200 hodin. V roce 2005 žilo ve vesničce asi 150 lidí.[6] Finančně se na výstavbě podílela nadace Civilia, garantem byl ostravskoopavský biskup František Lobkowicz.[5]
V roce 2006 diecézní charita Ostravsko-opavské diecéze ukončila spolupráci se sdružením Vzájemné soužití s odůvodněním, že sdružení neplní dohodu, dosud nezpracovalo zásadní dokument sociálního projektu, neuzavřelo nájemní vztah s diecézní charitou jakožto majitelem objektu a údajně mediálně prezentuje vesničku jako vlastní projekt. Výpovědi předcházely koncepční spory mezi správcem vesničky, zaměstnancem charity Gejzou Machalou, a Kumarem Vishwanathanem ohledně přijetí rodiny odjinud nebo svépomocného vaření jídla ve školce, která podle Charity nesplňuje hygienické normy. Charita rozhodla o rozpuštění samosprávné správní rady vesničky, která podle Vishwanathana byla jedním ze základních principů jejího fungování. Charita také prosazovala, aby nájemní smlouvy pro rodiny byly uzavírány pouze na rok, s čímž Vishwanathan nesouhlasil.[5]
Ocenění
V roce 1998 mu Nadace Charty 77 udělila Cenu Františka Kriegla za osobní nasazení při sbližování a porozumění mezi Romy a Čechy..[2][nenalezeno v uvedeném zdroji]
V roce 2003 mu občanské sdružení Tolerance udělilo cenu Prix Irene za příspěvek ke zlepšení mezietnického soužití.[2][nenalezeno v uvedeném zdroji]
8. prosince 2005 mu velvyslanectví USA v Praze udělilo cenu Alice Garrigue Masarykové za úsilí a iniciativu vedoucí k vytvoření Vesničky soužití v Ostravě, ve které společně žijí Romové i lidé z většinové společnosti,[6] za rozvoj lidských práv a podporu sociální spravedlnosti.[2] Kumar Vishwanathan byl historicky druhou osobou, která tuto cenu obdržela.[6]
V roce 2007 obdržel cenu Ashoka Fellow.[8] Ministerstvo zahraničí ČR mu udělilo Cenu Jana Masaryka Gratias Agit.[4] Obdržel Čestnou medaili Policie.[4]
Reference
- ↑ Zakladatelská smlouva zájmového sdružení právnických osob Fórum pro integraci (Forint), 16. 6. 2004
- ↑ a b c d e f g h i j k l m n o Sri Kumar Vishwanathan Archivováno 7. 7. 2013 na Wayback Machine., profil na webu Alter Ego, nedatováno
- ↑ a b c Kumar Vishwanathan: Ostrava má obrovskou energii Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine., web Ostrava 2015, nedatováno
- ↑ a b c d e f Textové přepisy: "Romská komunita je budoucností naší země," tvrdí Kumar Vishwanathan, ČT24, 14. 6. 2007
- ↑ a b c d Kumar Vishwanathan se svým sdružením musel opustit Vesničku soužití v Ostravě[nedostupný zdroj], Romano Hangos, vydává Společenství Romů na Moravě, ročník 9, číslo 7, 16. 4. 2007
- ↑ a b c d Cenu velvyslanectví USA získal Kumar Vishwanathan, web Romové v České republice, 12. 12. 2005
- ↑ V ostravské kolonii Bedřiška zvolili 27. března 2010 místní radu. www.ct24.cz [online]. [cit. 2010-04-02]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2020-05-30.
- ↑ a b Sri Kumar Vishwanathan, Vzájemné soužití – Ašoka od roku 2006[nedostupný zdroj], Ashoka Česká republika
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Kumar Vishwanathan na Wikimedia Commons
- Sri Kumar Vishwanathan, profil na webu Alter Ego, nedatováno
- Vzájemné soužití Archivováno 21. 1. 2010 na Wayback Machine., web občanského sdružení
- Kumar Vishwanathan: Ostrava má obrovskou energii Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine., web Ostrava 2015, nedatováno
- Kumar Vishwanathan, romský aktivista, Radiožurnál, 17. 8. 2009, Helena Šulcová (rozhovor o útoku ve Vítkově a situaci na Severní Moravě)
- Textové přepisy: "Romská komunita je budoucností naší země," tvrdí Kumar Vishwanathan, ČT24, 14. 6. 2007
Laureáti Ceny Františka Kriegla | |
---|---|
Vladimír Kadlec (1987) • Jaroslav Šabata (1988) • Jan Dus / Josef Zvěřina (1989) • Mirosław Jasiński / Jan Ruml (1990) • Peter Mariánek (1991) • Petr Pithart (1992) • Igor Blaževič a Jaromír Štětina (1993) • Milena Hübschmannová (1994) • Vlado Čech / Karel Kryl / Josef Vavroušek (1995–1996) • František Stíbal (1997) • Kumar Vishwanathan (1998) • Václav Trojan (1999) • Jakub Polák (2000) • Stanislav Milota a Miloš Rejchrt (2001) • Miroslav Opatřil (2002) • František Lízna (2003) • Petra Procházková (2004) • Maria Machnig (2005) • Yekta Uzunoğlu (2006) • Ondřej Cakl (2007) • Jiří Voráč (2008) • Jakub Štěrbík / Stanislav Vodička (2009) • Alena Dernerová (2010) • Libor Michálek (2011) • Vladimíra Dvořáková (2012) • Matěj Hollan (2013) • Božena Fuková / Miloslava Pošvářová (2014) • Činoherák Ústí (2015) • Autonomní sociální centrum Klinika (2016) • Radek Banga (2017) • Ilja Hradecký (2018) • Karel Karika a David Tišer (2019) • zdravotní sestry (2020 a 2021) • Daniel Hůle (2022) • Barbora Antonová (2023) |