Novomoskovsk (Rusko)
Novomoskovsk Новомосковск | |
---|---|
Městský úřad | |
![]() znak ![]() vlajka | |
Poloha | |
Souřadnice | 54°2′ s. š., 38°16′ v. d. |
Nadmořská výška | 240 m n. m. |
Časové pásmo | UTC+3[1] |
Stát | Rusko![]() |
Federální okruh | Centrální |
Oblast | Tulská |
![]() Tulská oblast na mapě Ruska | |
![]() ![]() Novomoskovsk Město na mapě Tulské oblasti | |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Rozloha | 74,7 km² |
Počet obyvatel | 119 697 (2021)[2] |
Hustota zalidnění | 1 602,4 obyv./km² |
Správa | |
Starosta | Yelena Anatolevna Kozina (od 2013) |
Vznik | 1930 |
Oficiální web | www |
Telefonní předvolba | (+7)48762 |
PSČ | 301650, 301660, 301670 |
Označení vozidel | 71 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Novomoskovsk (rusky Новомосковск), do roku 1933 Bobriki (Бобрики) a poté do roku 1961 Stalinogorsk (Сталиногорск), je město v Rusku, v jeho evropské části, 220 km jižně od Moskvy, má 130 000 obyvatel. Je významným průmyslovým centrem Tulské oblasti a je místem, kde pramení řeky Don a Šat.
Historie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fb/Names_of_victims_WW2.jpg/220px-Names_of_victims_WW2.jpg)
Původní osada, nacházející se na místě Novomoskovska, měla název Bobriki, po šlechtické rodině Bobrinských.
V rámci první pětiletky, po rozhodnutí o intenzivní těžbě uhlí a o výstavbě mohutného chemického kombinátu Azot (dusíkatá hnojiva), bylo, prakticky na zelené louce, od roku 1930 budováno město Bobriki. Následoval prudký nárůst počtu obyvatel, když byla v roce 1933 uvedena do provozu nová tepelná elektrárna a chemický kombinát zahájil první produkci. V témže roce bylo město přejmenováno na Stalinogorsk.
V době druhé světové války bylo město v rámci bitvy před Moskvou Němci nejprve obklíčeno a poté i obsazeno, ale pouze na dobu 17 dnů - 25. 11.-12. 12. 1941. Poté byli Rudou armádou přinuceni němečtí vojáci ustoupit.
V roce 1957 byl Stalinogorsk zařazen do Tulské oblasti a v roce 1961 byl přejmenován na Novomoskovsk. V průběhu devadesátých let byla utlumena těžba uhlí a ve městě se objevili západní investoři (Knauf, Procter&Gamble).
Charakteristika
Podnebí
Město se nachází v pásmu mírného klimatu, s kontinentálním charakterem, vyznačujícím se vyššími rozdíly mezi maximální a minimální teplotou. Roční úhrn srážek je asi 600 mm.
Okolní krajina
Krajina v okolí města je mírně zvlněná až rovinatá, částečně zalesněná (asi 5% plochy). V okolí města je množství jezer a zaplavených dolů, nejvýznamnějším vodní nádrží je severně od města nacházející se Šatské jezero, prameniště řeky Šat. Městem prochází rozvodí mezi Černomořským a Kaspickým úmořím.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a3/Novomoskovsk_Komsomolskaja.jpg/220px-Novomoskovsk_Komsomolskaja.jpg)
Urbanismus
Centrální část Novomoskovsku tvoří pravoúhlá síť ulic, hojně lemovaných vzrostlou zelení, zpravidla s volně přístupnými a průchozími vnitrobloky. Osy města tvoří dvě významné třídy s parkovou úpravou mezi směrově rozdělenými komunikacemi, ulice Moskovskaja a Komsomolskaja. Po Moskevské ulici původně vedla železniční trať s nádražím v prostoru křížení obou ulic, později byla ale železnice odsunuta na západní okraj města.
Novější výstavba, navazující na centrum především ze severu, už pravoúhlý koncept ulic opustila. ´
Velké průmyslové závody a elektrárna se převážně nachází mimo město, většinou dále na severu.
Průmysl
Novomoskovsk je významným průmyslovým centrem, s významným průmyslem chemickým, spotřebním, potravinářským a průmyslem stavebních hmot. Zejména imise chemického průmyslu ale představují nezanedbatelnou ekologickou zátěž pro město a okolí.
V novomoskovské oblasti se vyskytují zásoby uhlí, sádrovce, pyritu a keramických hlín. Předtím, než byla těžba uhlí v devadesátých letech utlumena, býval Novomoskovsk městem horníků. Dnes se zde těží převážně suroviny pro průmysl stavebních hmot.
Doprava
Silničně je Novomoskovsk napojen především dálničním přivaděčem z dálnice A4 / E115 "Don" z Moskvy do Voroněže. Městem prochází elektrizovaná železniční trať, je zde autobusové spojení z Moskvy, Tuly a řady dalších měst..
Městská a příměstská hromadná doprava je zajišťována zejména sítí mikrobusů a autobusů.
Vzdělání, kultura a sport
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fe/Teater_Novomoskovsk_%28Russia%29.jpg/120px-Teater_Novomoskovsk_%28Russia%29.jpg)
Ve městě se nachází pracoviště Akademie věd, výzkumných ústavů, středních a vysokých škol. Působí zde pravidelné Divadlo V. M. Kačalina, má zde sídlo symfonický orchestr. Jsou tu výstavní sály, knihovna a nachází se tu muzea regionálního významu. Ve městě vychází několik novinových titulů, nejstarší "Novomoskovská pravda" (od 1930), působí rozhlasové stanice. Na území města nalezneme řadu sportovišť, zimní a fotbalový stadion, bazén.
Zajímavosti
Pramen Donu a Šatu
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e0/Don_origin.jpg/220px-Don_origin.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/45/Train_for_children.jpg/220px-Train_for_children.jpg)
V blízkosti Dětského parku, u ulice Komsomolskaja, se nachází pramen Donu. Dále po proudu pokračuje kaskádou hrází a vodních ploch. Původně bylo za společný pramen řek Don a Šat považováno Ivanovo jezero v prostoru dnešního Šatského jezera. Z důvodu různých vodohospodářských úprav a nakonec i stavby železnice, byl Don od Ivanova jezera zcela odříznut. Proto byl jako pramen Donu označen jiný tok a následně z důvodu rozvoje města přeložen. V blízkosti pramenu se nachází alegorické sousoší dvou chlapců na koních, "bratrů" Don a Šat, řek, které pramení na jednom místě, pak se jejich cesty rozejdou, aby se zase k sobě přiblížili (Šat už ve vodách Volhy) těsně před tím, než se každý vlije do jiného moře.
Dětská železnice s expozicí
Dětský park okružuje úzkorozchodná dětská železnice se třemi zastávkami. Je v provozu od roku 1953. Okruh má délku 1,94 km, celková délka kolejí, včetně nádraží, depa apod. je 2,7 km. Doba provozu vlaků je od května do srpna a za tu dobu převeze přibližně 25 000 dětských pasažérů. Velkou část personálu zajišťují děti a mládež, na jedné směně je jich 70. V blízkosti stanice Berjozky je kámen, pod nímž je uloženo poselství budoucím pionýrům, které má být otevřeno v roce 2022.
Utopená BM-13 Kaťuša
Při bojích o Novomoskovsk užívala Rudá armáda také raketomety Kaťuša. Začátkem prosince 1941 se jeden z nich, na podvozku pásového tahače STZ-5, propadl pod led Šatského jezera. Ležel na dně 47 let, až do roku 1988, kdy byl z hloubky 8 m vytažen, zrestaurován a nyní stojí u muzea na Komsomolské třídě.[3]
Vzdálenější místa
- Směrem na jihovýchod, ve vzdálenosti několika desítek kilometrů od města se nachází jedno z nejvýznamnějších bojišť ruské historie, Kulikovo pole, kde Dmitrij Donský, velící sjednoceným ruským vojskům, porazil vojska mongolské Zlaté hordy dřív, než se k nim proti Rusům stačila připojit vojska litevská.
- Západním směrem, nedaleko Tuly, leží obec Jasná Poljana s rozlehlou usedlostí na níž žil a tvořil spisovatel Lev Nikolajevič Tolstoj. Dnes je zde jeho muzeum.
Partnerská města
Odkazy
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků Новомосковск_(Тульская_область) na ruské Wikipedii a Новомосковская детская железная дорога na ruské Wikipedii.
- ↑ Ruský federální zákon 248-ФЗ Moskva: Правительство Российской Федерации, 2014-07-21 [cit. 2014-11-05]. (rusky)
- ↑ Итоги Всероссийской переписи населения 2020 года (по состоянию на 1 октября 2021 года). Dostupné online.
- ↑ Archivovaná kopie. www.nmosk.ru [online]. [cit. 2014-08-23]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-07-28.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Novomoskovsk na Wikimedia Commons
- Raketomet Kaťuša před muzeem (ru)