Petr Zelenka
Mgr. Petr Zelenka | |
---|---|
![]() Petr Zelenka (2018) | |
Narození | 21. srpna 1967 (57 let) Praha |
Alma mater | Akademie múzických umění v Praze Filmová a televizní fakulta Akademie múzických umění v Praze |
Povolání | filmový režisér, spisovatel, dramatik a scenárista |
Choť | Klára Lidová |
Rodiče | Otto Zelenka a Bohumila Zelenková |
Příbuzní | Bedřich Zelenka (strýc) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Petr Zelenka (* 21. srpna 1967 Praha) je český dramatik, scenárista a režisér, syn scenáristů Otto Zelenky a Bohumily Zelenkové, manžel choreografky Kláry Lidové.
Tvorba
Za svou divadelní hru Příběhy obyčejného šílenství, kterou sám režíroval v Dejvickém divadle, získal Cenu Alfréda Radoka. Hra byla později nastudována na dalších scénách (Varšava, Budapešť, Nitra, Lublaň, Tübingen, řada českých divadel). Na základě této hry později napsal scénář ke stejnojmennému filmu, který však úspěch původní divadelní inscenace nezopakoval. Další významnou Zelenkovou hrou je Teremin, inspirovaný životním příběhem Lva Sergejeviče Těrmena, a uvedený v autorově režii v Dejvickém divadle (premiéra 17. listopadu 2005). Roku 2006 hru nastudoval Sergej Fedotov v Divadle U mostu v Permi. Jeho nejnovější hrou uvedenou na divadle jsou Ohrožené druhy (2011). Režíroval také televizní seriál Terapie.
V dubnu 2010 se účastnil společně s Marthou Issovou a Jiřím Mádlem přípravy klipu určeného pro mládež „Přemluv bábu a dědu, ať nevolí levici,“ který zvedl vlnu vášní a stal se tématem polemiky na stránkách osobních blogů i internetových periodik, neboť „věcné argumenty míchá s úšklebky, které podle kritiků balancují na hraně vulgárního zesměšňování venkova a starých lidí“.[1][2] Klip byl inspirován volebním klipem, ve kterém Sarah Silvermanová vyzývala k volbě Baracka Obamy.[3] Autoři svou inspiraci přiznali až dodatečně.[1]
V roce 2013 měla v Národním divadle premiéru opera Aleše Březiny Toufar, kterou Petr Zelenka režíroval. V roce 2015 měl premiéru jeho film Ztraceni v Mnichově o papouškovi francouzského premiéra Édouarda Daladiera, inspirovaný statí Mnichovský komplex historika Jana Tesaře.[4][5]
Divadelní hry
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b8/Petr_Zelenka_KVIFF.jpg/220px-Petr_Zelenka_KVIFF.jpg)
- Příběhy obyčejného šílenství : Příběh člověka, který se rozhodl brát šílenství okolního světa jako inspiraci, premiéra 16. listopadu 2001, Dejvické divadlo[6]
- Teremin : Příběh člověka, který navždy změnil tvář moderní hudby. Věnováno Robertu Moogovi, premiéra 17. listopadu 2005, Dejvické divadlo[7]
- Herci hra na motivy Michaela Frayna, Studio Dva, premiéra 13. března 2008 Divadlo Ta Fantastika, obnovená premiéra 19. března 2010, Divadlo Palace
- Ohrožené druhy měla světovou premiéru v pražském Národním divadle (Nová scéna) v listopadu 2011
- Dabing Street, premiéra 1. prosince 2012, Dejvické divadlo[8]
- Job Interviews, Jihočeské divadlo v Českých Budějovicích, květen 2014
- Arthur Conan Doyle: Pes baskervillský, dramatizace Petr Zelenka a Olga Šubrtová, Otáčivé hlediště Český Krumlov, červen 2015[9]
- Elegance molekuly : Tři molekuly, tři muži s vizí a odvahou riskovat, Dejvické divadlo, premiéra 5. dubna 2018[10]
- Fifty : Nerealizované trojky, zrušené grupáče, Dejvické divadlo, premiéra 3. prosince 2022[11]
- Žáby, komedie - monodrama, hraje: Ivan Trojan, host Dejvického divadla, plánovaná premiéra 19. dubna 2024[12]
Divadelní režie
![]() | Tato část článku je příliš stručná nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že ji vhodně rozšíříte. |
- Maria Goos: Fuk!, Divadlo pod Palmovkou, premiéra: 18. prosince 2015[13]
Filmová tvorba
- 1993 – Visací zámek 1982 - 2007
- 1996 – Mňága - Happy End
- 1997 – Knoflíkáři – cena Český lev za nejlepší film, režii a scénář
- 2000 – Samotáři
- 2002 – Rok ďábla – cena Český lev za nejlepší film a režii
- 2005 – Příběhy obyčejného šílenství
- 2008 – Karamazovi – cena Český lev za nejlepší film a režii
- 2015 – Ztraceni v Mnichově – cena Český lev za nejlepší scénář
- 2018 – Dabing Street (TV seriál)
- 2020 – Modelář
Spisy
- ZELENKA, Petr; JUNGMANNOVÁ, Lenka. Obyčejná šílenství : Divadelní hry 2001–2012. Praha: Akropolis, 2014. 328 s. ISBN 978-80-7470-056-9. Obsahuje hry:
- Příběhy obyčejného šílenství
- Teremin
- Odjezdy vlaků
- Očištění
- Ohrožené druhy
- Dabing Street
Galerie
- Fotografie z představení hry Teremin v Dejvickém divadle, scéna: Martin Chocholoušek
- Fotografie z představení hry Teremin v Dejvickém divadle, zleva: Martin Myšička, Ivan Trojan, Jiří Bábek, David Novotný
Odkazy
Reference
- ↑ a b Mádl s Issovou v klipu nabádají: Přemluv bábu a dědu, ať nevolí levici!. ČT24 [online]. 2010-04-23 [cit. 2015-10-29]. Dostupné online.
- ↑ ŠVEC, Štefan. Už zase bijou děti. Britské listy [online]. 2010-04-26 [cit. 2015-10-29]. Dostupné online.
- ↑ Velká cesta. Britské listy [online]. [cit. 2010-04-25]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2010-04-26.
- ↑ KŘIVÁNKOVÁ, Darina. Terapie režisérem. Reflex. 16. červen 2011, čís. 24, s. 24–28.
- ↑ Práci Mnichovský komplex čili Příspěvek k etologii Čechů napsal v exilu žijící český historik Jan Tesař počátkem roku 1989, původně byla určena jen přátelům. V roce 2000 však byla publikována jako součást knihy Mnichovský komplex : jeho příčiny a důsledky, Prostor, ISBN 80-7260-035-4.
- ↑ Příběhy obyčejného šílenství. Repertoár - Dejvické divadlo [online]. Dejvické divadlo [cit. 2024-03-26]. Dostupné online.
- ↑ Teremin. Repertoár - Dejvické divadlo [online]. Dejvické divadlo [cit. 2024-03-26]. Dostupné online.
- ↑ Petr Zelenka: Dabing Street : Ve dvou věcech jsou Češi skutečně dobří: v pití alkoholu a dabingu. Repertoár - Dejvické divadlo [online]. Dejvické divadlo [cit. 2024-03-26]. Dostupné online.
- ↑ Pes baskervillský na stránkách Jihočeského divadla
- ↑ Petr Zelenka: Elegance molekuly. Repertoár - Dejvické divadlo [online]. Dejvické divadlo [cit. 2024-03-26]. Dostupné online.
- ↑ Petr Zelenka: Fifty : Nerealizované trojky, zrušené grupáče. Repertoár - Dejvické divadlo [online]. Dejvické divadlo [cit. 2024-03-26]. Dostupné online.
- ↑ Žáby. Hosté - Dejvické divadlo [online]. Dejvické divadlo [cit. 2024-03-26]. Dostupné online.
- ↑ Maria Goos: FUK! Archivováno 20. 12. 2015 na Wayback Machine. na stránkách Divadla pod Palmovkou
Literatura
- Kdo je kdo = Who is who : osobnosti české současnosti : 5000 životopisů / (Michael Třeštík editor). 5. vyd. Praha: Agentura Kdo je kdo, 2005. 775 s. ISBN 80-902586-9-7. S. 757–758.
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : III. díl : Q–Ž. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 587 s. ISBN 80-7185-247-3. S. 555–556.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Petr Zelenka na Wikimedia Commons
Osoba Petr Zelenka ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Petr Zelenka
- Petr Zelenka v Internet Movie Database (anglicky)
- Petr Zelenka na Kinoboxu
- Petr Zelenka ve Filmovém přehledu
- Petr Zelenka ve Slovníku české literatury po roce 1945
- Petr Zelenka (rozhovor z cyklu České televize „Na plovárně“) - video on-line v archivu ČT
Český lev za nejlepší režii | |
---|---|
Jan Hřebejk (1993) • Milan Šteindler (1994) • Martin Šulík (1995) • Jan Svěrák (1996) • Petr Zelenka (1997) • Vladimír Michálek (1998) • Saša Gedeon (1999) • Jan Hřebejk (2000) • Jan Svěrák (2001) • Petr Zelenka (2002) • Vladimír Morávek (2003) • Jan Hřebejk (2004) • Bohdan Sláma (2005) • Jiří Menzel (2006) • Jan Svěrák (2007) • Petr Zelenka (2008) • Marek Najbrt (2009) • Radim Špaček (2010) • Zdeněk Jiráský (2011) • David Ondříček (2012) • Agnieszka Holland (2013) • Petr Václav (2014) • Jan Prušinovský (2015) • Julius Ševčík (2016) • Bohdan Sláma (2017) • Olmo Omerzu (2018) • Václav Marhoul (2019) • Agnieszka Holland (2020) • David Ondříček (2021) • Petr Václav (2022) • Tomáš Pavlíček, Jan Vejnar (2023) |
Český lev za nejlepší scénář | |
---|---|
Václav Šašek (1993) • Halina Pawlowská (1994) • Marek Leščák, Ondrej Šulaj, Martin Šulík (1995) • Zdeněk Svěrák (1996) • Petr Zelenka (1997) • Jiří Křižan (1998) • Saša Gedeon (1999) • Petr Jarchovský (2000) • Jiří Hubač (2001) • Alice Nellis (2002) • Jan Budař, Vladimír Morávek (2003) • Petr Jarchovský (2004) • Bohdan Sláma (2005) • Robert Sedláček (2006) • Zdeněk Svěrák (2007) • Bohdan Sláma (2008) • Marek Najbrt, Robert Geisler, Benjamin Tuček (2009) • Ondřej Štindl (2010) • Václav Havel (2011) • Marek Epstein, David Ondříček, Misha Votruba (2012) • Štěpán Hulík (2013) • Petr Václav (2014) • Petr Zelenka (2015) • Petr Kolečko, Alex Koenigsmark, Julius Ševčík (2016) • Bohdan Sláma (2017) • Petr Pýcha (2018) • Jiří Havelka (2019) • Ivan Arsenjev (2020) • Marek Šindelka, Vojtěch Mašek (2021) • Jan Poláček, Vojtěch Mašek (2022) • Alice Nellis (2023) |