Prokop Vojtěch Czernin z Chudenic
Prokop Vojtěch hrabě Czernin z Chudenic | |
---|---|
2. vladař domu hradeckého a chudenického a nejvyšší dědičný číšník Českého království | |
Ve funkci: 6. březen 1733 – 30. ledna 1777 | |
Předchůdce | František Josef Czernin z Chudenic |
Nástupce | Jan Rudolf Czernin z Chudenic |
Skutečný tajný rada | |
Ve funkci: 1772[1] – ? | |
Panovník | Josef II. |
Dolnorakouský zemský rada | |
Ve funkci: někdy před 1750[1] – 1758 | |
Přísedící Českého zemského sněmu | |
Ve funkci: 1746[1] – ? | |
Císařský komorník | |
Ve funkci: nejpozději 1746[1] – 30. ledna 1777 (?) | |
Panovník | František I., Josef II. |
Narození | 23. února 1726 nebo 23. března 1726 Praha Habsburská monarchie ![]() |
Úmrtí | 26. ledna 1777 (ve věku 50 let) nebo 30. ledna 1777 (ve věku 50 let) Praha Habsburská monarchie ![]() |
Místo pohřbení | katedrála sv. Víta v Praze |
Titul | ![]() |
Choť |
|
Rodiče | František Josef Czernin z Chudenic (1697–1733) a Marie Isabela z Merode-Westerloo (1703–1780) |
Děti | Jan Rudolf (1757–1845) Wolfgang Maria (1766–1813) |
Příbuzní | bratr: Václav Jan Czernin z Chudenic (1724–1733) sestřenice a nevlastní sestra: Marie Josefa Ludmila, provd. Lobkowiczová (1738–1790) strýc a otčím: František Antonín Czernin z Chudenic (1710–1739) tchán: Rudolf Josef z Colloreda (1706–1788) tchán: František Václav Rajský z Dubnic († 1741) vnuk: Evžen Karel Czernin z Chudenic (1796–1868) vnuk: Otakar Evžen Czernin z Chudenic (1809–1886) děd: Heřman Jakub Czernin z Chudenic (1659–1710) babička: Marie Josefa Slavatová z Chlumu a Košumberka (1667–1708) |
Sídlo | Jindřichův Hradec |
Profese | sběratel umění |
Náboženství | římskokatolické |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Prokop Vojtěch Czernin z Chudenic, také Černín z Chudenic (23. února 1726 Praha[2][3][pozn. 1] – 30. ledna 1777[6][5] Praha[3]), celým jménem Prokop Vojtěch (Adalbert) František de Paula Josef Jáchym Gabriel Baltazar Jan Nepomuk Václav Leonard Felix Karel Boromej Ignác Oto hrabě Czernin z Chudenic[7] byl český šlechtic z nedrahovické větve rodu Černínů z Chudenic. Hrabě byl třetím nejbohatším šlechticem v Čechách.[8] Za jeho vladaření vyhořel zámek v Jindřichově Hradci. Nechal přestavět zámek Jemčina.
Původ a život
Narodil se v Černínském paláci jako syn Františka Josefa Czernina (1697–1733), nejvyššího dvorského sudího a tajného rady, a jeho manželky Marie Isabely z Merode-Westerloo (1703–1780). Přestože byl Prokop Vojtěch až druhorozený syn, převzal nakonec po otci rodové dominium, protože jeho starší bratr Václav Jan (1724–1733) zemřel mlád.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/94/Z%C3%A1mek_Jem%C4%8Dina_L1_crop.jpg/220px-Z%C3%A1mek_Jem%C4%8Dina_L1_crop.jpg)
V letech 1743–1744 studoval práva na Karlově univerzitě.[7] Mezi říjnem 1744 a lednem 1746 podnikl kavalírskou cestu do německých zemí, obojího Nizozemí a Anglie. V jejím průběhu studoval necelého půl roku v nizozemském Leidenu (prosinec 1744 – červen 1745).[9][10] Mluvil plynule francouzsky.[11]
Patřil k mecenášům umění a kultury, především divadla. Ve 40. letech 18. století zřídit zámecké divadlo v Jindřichově Hradci. Divadelní představení se pořádala i na Jemčině.[12] Byl jedním z patronů pražského divadla V Kotcích, ve kterém se od 1771 konala i česká představení. Udržoval přátelské vztahy a korespondenci s jeho impresáriem Johannem Josephem Brunianem,[3] jehož společnost německých herců působila v Kotcích v podnájmu od roku 1768.[12] V 70. letech 18. století se stal ředitelem (intendantem) tohoto divadla.[12]
Na rozdíl od otce nezastával žádné vysoké zemské úřady. Sdílel ovšem otcovu zálibu v lovu. Měl také hudební zájmy.
Prokop Vojtěch trpěl dnou, zemřel ve věku padesáti let a byl 2. února 1777 pochován jako jeho otec a bratr Václav v kapli sv. Zikmunda katedrály sv. Víta na Pražském hradě.[13]
Rodina
Dne 28. června 1746 se ve Vídni oženil s Gundakarou Marií Antonií z Colloreda (21. 4. 1728 – 2. 10. 1757 Petrohrad[14]), dcerou říšského vicekancléře Rudolfa Josefa hraběte z Colloreda (1706–1788) a jeho manželky Marie Isabely ze Starhembergu (1707–1793). S rodinou Colloredů se seznámil v roce 1745 ve Frankfurtu nad Mohanem, kde tehdy pobýval během své kavalírské cesty, zatímco Rudolf Josef Colloredo zde vedl delegaci Českého království při jednání o volbě nového císaře.[15] Z prvního manželství se narodilo pět potomků – čtyři dcery a budoucí dědic rodové základny, zakladatel (jindřicho)hradecké větve Černínů Jan Rudolf, po jehož narození hrabě ovdověl. Manželka byla pohřbena 5. října 1757 v Černínské kapli svatovítské katedrály.[14]
O dva roky později 26. července 1759 ve farním kostele v Dolní Lukavici uzavřel druhý sňatek s Marií Terezou Rajskou z Dubnic (17. 5. 1736 Syrakusy – 5. 2. 1780 Praha),[14] dcerou Františka Václava svobodného pána Rajského z Dubnic († 1741 v bitvě u Hlohova), generála polního strážmistra rakouské armády,[14] který byl teprve v roce 1723 povýšen do panského stavu, a jeho manželky Marie Aloisie (Ludoviky) Lažanské z Bukové (1705–1778).[16][pozn. 2] Druhá manželka mu porodila dalších jedenáct dětí – pět synů a šest dcer. Syn Wolfgang Maria z tohoto manželství založil vinořskou větev rodu. Celkem měl tedy šestnáct dětí:[5]
- 1. Marie Gabriela (25. 5. 1747 Praha[17] – 31. 7. 1807 Vídeň)
- 1. ∞ (28. 10. 1766 Jemčina[18]) Josef Václav z Trauttmansdorffu (20. 7. 1739 – 4. 12. 1769)
- 2. ∞ (22. 9. 1772) Jindřich František z Rottenhanu (3. 9. 1738 – 14. 2. 1809), nejvyšší purkrabí
- 2. Marie Josefa (21. 12. 1748 Praha[17] – 9. 7. 1811)
- ∞ (12. 5. 1777 Schönbrunn[19]) Alois z Ugarte (15. 12. 1749 – 18. 11. 1817 Štýrský Hradec), moravský zemský hejtman a poté nejvyšší kancléř
- 3. Marie Antonie (30. 3. 1750 Vídeň[17] – 25. 4. 1801 Vídeň)
- 4. Marie Isabella (20. 10. 1756 Vídeň[17] – 16. 6. 1763)
- 5. Jan Rudolf (9. 6. 1757 Vídeň[17] – 23. 4. 1845 Vídeň), zakladatel jindřichohradecké větve
- ∞ (22. 10. 1781 Vídeň) Marie Terezie Josefa z Schönborn-Heussenstammu (7. 6. 1758 Vídeň – 23. 2. 1838 Vídeň)
- 6. Marie Terezie (14. 5. 1761 – po 1784)
- ∞ (1784) Karel z Overichies
- 7. František de Paula Josef (25. 10. 1763 – 9. 9. 1794)
- 8. Walpurga (9. 2. 1765 – mladá asi 1765)
- 9. Wolfgang Maria (2. 2. 1766 – 21. 12. 1813), zakladatel vinořské větve
- ∞ (7. 10. 1795) Marie Antonie ze Salm-Neuburgu (16. 4. 1776 – 31. 3. 1840)
- 10. Aloisie Johana Gabriela (24. 3. 1767 – mladá asi 1768)
- 11. Jan Prokop Kamil (2. 3. 1768 – 10. 5. 1771)
- 12. Petr Vojtěch Jan Nepomuk (17. 2. 1769 – 1796, na zranění v bitvě u Lipska)
- 13. Marie Anna (13. 3. 1770 – † mladá)
- 14. Marie Karolína Ludmila (15. 4. 1772 – 16. 12. 1842)
- ∞ (17. 7. 1797) Karel Thyfibiart na Königsbracku (15. 9. 1763 – 3. 3. 1850)
- 15. Prokop Jan (15. 3. 1773 – † mlád)
- 16. Marie Františka (9. 3. 1775 – duben 1847), jeptiška v Praze
Majetek
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7c/Petrohrad-01.jpg/220px-Petrohrad-01.jpg)
Prokop Vojtěch ztratil otce už ve svých sedmi letech. Majetek zdědil velmi zadlužený. Do jeho plnoletosti byla jeho poručnicí matka Marie Isabella, která se zaručila věřitelům za výplatu ročního úroku 6 %. Přesto musela být některá panství prodána. V březnu 1746 převzal správu rodových statků. Součástí fideikomisu bylo pět velkých panství – Jindřichův Hradec, Chudenice, Petrohrad, Krásný Dvůr a Šmidberk (Schmiedeberg, dnes Kowary) ve Slezsku. Dále vlastnil Černínský palác v Praze, ve kterém navzdory špatné finanční situaci obnovil zbrojnici,[20] a rozsáhlou obrazovou galerii. Po svém strýci a zároveň nevlastním otci Františku Antonínu Czerninovi (1710–1739) zdědil panství Vinoř a Mělník s Hořínem.[8][zdroj?] Na začátku 40. let 18. století byl podle ročního příjmu z dominikálu třetím nejbohatším šlechticem v Čechách.[8][21][pozn. 3] Roční příjmy z patrimonia vynášely přes 100 000 zlatých.[22]
Hodnota majetku v polovině 40. let 18. století[22] | ||
---|---|---|
Panství / zboží | Hodnota | Poznámky |
Fideikomis (1 429 000 zl.) | ||
Chocomyšl | 169 000 zl. | Plzeňský kraj |
Chudenice | 45 900 zl. | Plzeňský kraj |
Švihov | 129 500 zl. | Plzeňský kraj |
Jindřichův Hradec | 463 400 zl. | Bechyňský kraj |
Krásný Dvůr | 76 500 zl. | Žatecký kraj |
Sedčice | 47 800 zl. | Žatecký kraj |
Milčeves | 38 200 zl. | Žatecký kraj |
Petrohrad | 140 500 zl. | Žatecký kraj |
Schmiedeberg (Kowary) | 216 600 zl. | Slezsko (dnes v Polsku). Panství bylo v září 1747 prodáno pruskému králi za 216 630 zl.[23] |
Černínský palác | 100 000 zl. | Praha-Hradčany |
Alodiální statky (přes 728 000 zl.) | ||
Kbely | ||
Satalice | ||
Vinoř | ||
a další | ||
Celkem | ||
téměř 2 238 000 zl. (včetně mobilií, knihovny, obrazů a kapitálových aktiv), avšak dluhy ve výši 652 000 zl. |
Jeho sestřenice a zároveň nevlastní sestra Marie Ludmila Josefa Czerninová z Chudenic (1738–1790), dcera Františka Antonína Czernina se v roce 1753 vdala za Augusta Antonína Josefa z Lobkowicz (1729–1803). Jako věno získala panství Mělník, Byšice, Čečelice se zámkem Mělník a Hořín.[24][25] Jednalo se o více než čtvrtinu černínského majetku. Po její smrti věno přešlo na lobkovickou sekundogenituru.[26]
Za sedmileté války (1756–1763) poskytl jindřichohradecký zámek rakouské armádě, která v něm zřídila polní špitál a využívala ho několik let. Dne 13. června 1773 se v Jindřichově Hradci rychle rozšířil požár, kterému neunikl ani jindřichohradecký zámek. Na zámku byla zasažena zejména střecha, tři poboční stavení a kaple sv. Ducha, dva pivovary a hořela dokonce i dřevěná hráz Vajgaru. Prokop Vojtěch tehdy však neměl na opravu sídla dost prostředků a zámek začal pustnout. Obětí velkého požáru města bylo také zámecké divadlo ve Španělském křídle, které nechal hrabě v letech 1746–1748 zbudovat. Ve městě samotném oheň zničil o 63 měšťanských domů a kostel sv. Alžběty.[17] Znovu hořelo ještě o dva týdny později 25. června, tehdy shořelo 17 měšťanských domů.[17]
V letech 1748–1753 nechal přestavět lovecký zámek Jemčina na Třeboňsku, jeho pozdně barokní podobu navrhl Anselmo Lurago. Jemčině často dával přednost i před reprezentativním sídlem v Jindřichově Hradci, který byl nakonec poničený požárem. I na tomto zámku vybudoval divadlo, které se užívalo ještě při honech v 1. polovině 19. století. Podporoval rozvoj místního hřebčína, který byl založen v 17. století.
Zatímco starší syn Jan Rudolf zdědil většinu majetku, mladší syn Wolfgang Maria získal vinořské panství, které tvořilo Vinoř, Cvrčovice, Radonice, Satalice, Kbely a Miškovice.[27]
Odkazy
Poznámky
- ↑ Některé zdroje uvádějí mylné datum narození 23. března 1726.[4][5]
- ↑ Matka nevěsty Marie Aloisie se podruhé vdala za Ferdinanda Maxmiliána z Morzinu na Dolní Lukavici (1693–1763), mecenáše skladatele Josepha Haydna.[14]
- ↑ V roce 1741 byl na prvním místě Josef Adam ze Schwarzenbergu (1722–1782) s 329 170 zlatými příjmu z dominikálu, na druhém místě Ferdinad Filip Josef z Lobkowicz (1724–1784) se 137 629 zlatými a na třetím Prokop Vojtěch Czernin se 102 534 zlatými.[21]
Reference
- ↑ a b c d KUBEŠ, Jiří. Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím. Folia historica bohemica. Praha: Historický ústav AV ČR, 2022, roč. 37 (2022), čís. 37/1, s. 81–112, zde 90. Dále jen Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím. Dostupné online. ISSN 0231-7494.
- ↑ Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 84
- ↑ a b c Biografický slovník: ČERNÍN z Chudenic Prokop Vojtěch František [online]. Historický ústav AV ČR [cit. 2020-12-30]. Dostupné online.
- ↑ VOKÁČOVÁ, Petra. Příběhy o hrdé pokoře. Aristokracie českých zemí v době baroka. Praha: Academia, 2014. 964 s. ISBN 978-80-200-2364-3. S. 746.
- ↑ a b c MAREK, Miroslav. Rodokmen Czerninů 1 [online]. genealogy.euweb.cz, rev. 2009-06-20 [cit. 2020-12-30]. Dostupné online.
- ↑ Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 107
- ↑ a b Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 85
- ↑ a b c JUŘÍK, Pavel. Dominia pánů z Hradce, Slavatů a Czerninů. Praha: Libri, 2010. 352 s. ISBN 978-80-7277-444-9. S. 237.
- ↑ KUBEŠ, Jiří. Náročné dospívání urozených. Kavalírské cesty české a rakouské šlechty (1620–1750). Pelhřimov: Nová tiskárna Pelhřimov, 2013. 464 s. ISBN 978-80-7415-071-5. S. 171. Itinerář kavalírské cesty Prokopa Vojtěcha Czernina je podrobně popsán na 361–362.
- ↑ CERMAN, Ivo. Šlechtická kultura v 18. století: filozofové, mystici, politici. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2011. 762 s. ISBN 978-80-7422-122-4. S. 98–99.
- ↑ Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 110
- ↑ a b c Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 104
- ↑ Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 85 a 107
- ↑ a b c d e Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 95
- ↑ Náročné dospívání urozených, s. 174–175
- ↑ Rodokmen Reiských z Dubnic [online]. [cit. 2020-12-30]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 94
- ↑ Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 96
- ↑ a b Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 97
- ↑ PRCHAL, Vítězslav. Společenstvo hrdinů. Válka a reprezentační strategie českomoravské aristokracie 1550–1750. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2015. 560 s. ISBN 978-80-7422-279-5. S. 91.
- ↑ a b MAŤA, Petr. Svět české aristokracie (1500–1700). Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2004. 1062 s. ISBN 80-7106-312-6. S. 172. Dále jen Svět české aristokracie.
- ↑ a b Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 91
- ↑ Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 92
- ↑ KASÍK, Stanislav; MAŠEK, Petr; MŽYKOVÁ, Marie. Lobkowiczové, dějiny a genealogie rodu. České Budějovice: Bohumír Němec - Veduta, 2002. 240 s. ISBN 80-903040-3-6. S. 174.
- ↑ KOPIČKA, Petr. 16. září 1753 / Svatba Augusta Antonína knížete z Lobkowicz a Marie Ludmily hraběnky Černínové z Chudenic – jejich manželství a rodina. Mělník: Jiří Lobkowicz, 2013. 26 s. S. 11–12.
- ↑ Svět české aristokracie, s. 737
- ↑ HOLEC, František, a kol. Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku VII. Praha a okolí. Praha: Nakladatelství Svoboda, 1988. 222 s. S. 95.
Literatura
- KUBEŠ, Jiří. Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím. Folia historica bohemica. Praha: Historický ústav AV ČR, 2022, roč. 37 (2022), čís. 37/1, s. 81–112. Dostupné online. ISSN 0231-7494.
- VALENTA, Aleš. Lesk a bída barokní aristokracie. České Budějovice: Veduta, 2011. 292 s. ISBN 978-80-86829-62-3. Kapitola Rozklad černínského impéria, s. 158–169.
Externí odkazy
- Rodokmen Czerninů na stránkách genealogy.euweb.cz (Miroslav Marek)
- Rodokmen s erby na stránkách www.roskildehistorie.dk