Slabikář
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f2/K%C5%99es%C5%A5ansk%C3%BD_slabik%C3%A1%C5%99_z_roku_1784.gif/220px-K%C5%99es%C5%A5ansk%C3%BD_slabik%C3%A1%C5%99_z_roku_1784.gif)
Slabikář[p 1] je učebnice čtení ve vybraném (obvykle mateřském) jazyce určená pro žáky prvních tříd základních škol.
Historie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/07/Slabik%C3%A1%C5%99_pro_%C5%A1koly_obecn%C3%A9_1899%2C_ob%C3%A1lka.jpg/200px-Slabik%C3%A1%C5%99_pro_%C5%A1koly_obecn%C3%A9_1899%2C_ob%C3%A1lka.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/Azbuka_1574_by_Ivan_Fyodorov.png/180px-Azbuka_1574_by_Ivan_Fyodorov.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/db/ABC_trim_T.jpg/180px-ABC_trim_T.jpg)
Pro učení čtení a latině vznikaly ve středověku abecedáře, tabulky s písmeny. První slabikáře v mateřském jazyce vznikaly s rozšířením městských škol v 16. století a obsahovaly abecedu i jednoduché texty ke čtení, základy náboženství, případně i básně. Staré slabikáře patří mezi nejvzácnější tištěné knihy, protože se jich zachovalo velmi málo. V 19. století se začaly tisknout obrázkové slabikáře, kde bylo na každé stránce písmeno a odpovídající obrázek. Začátkem 20. století se užívala jiná, tzv. globální metoda učení čtení, kde se děti učily rozpoznávat celá (jednoduchá) slova. Takovým slabikářem byla Poupata. Na slabikář pak navazovala Čítanka a další učebnice.
Používané české slabikáře a první čítanky
- Nejstarší český slabikář je Slabikář Czeský a jiných náboženství počátkové, kterýmžto věcem dítky křesťanské hned z mladosti učeny býti mají, Prostějov, 1547
- První státem schválený český slabikář je z roku 1775
- Slabikář autorů Adolfa Frumara a Jana Jursy, s ilustracemi Mikoláše Alše, později i s ilustracemi Adolfa Kašpara, 1898
- Po roce 1918 se na českých školách vyučovalo podle 26 druhů různých slabikářů. Byly vydávány v češtině, slovenštině, němčině, rusínštině, rumunštině a maďarštině. Existovaly také specializované slabikáře např. pro pomocné školy.
- První schválený slabikář používaný v Československé republice po roce 1918 byl Poupata – čítanka malých od autora Josefa Kožíška, s ilustracemi Aloise Mudruňky, poprvé vydaný nakladatelstvím UNIE v roce 1913, později i s ilustracemi Marie Fischerové-Kvěchové, 1923–1948; v reedici vyšel v roce 2007[1]
- Sluníčka, čítanka pro československé školy obecné z roku 1933
- Úly
- Studánky
- Červený slabikář, Václav Junek 1960–1975
- Živá abeceda, ilustrátoři Antonín Pospíšil a Václav Junek, 1962–1970
- Slabikář ABC, ilustrátor Ota Janeček, 1975–1990, používal se nejen do roku 1990, pro svou jednoduchost byl slabikář oblíben a na mnoha školách končilo je používání až kolem poloviny 90. let.
- Po roce 1989 bylo vydáno více slabikářů, např. od básníka Jiřího Žáčka a ilustrátorky Heleny Zmatlíkové, 1992
- Romano hangoro, první slabikář romštiny vydaný na území někdejšího Československa, autor slovenský romský básník Dezider Banga (* 1939), 1993 Slovensko-romský slabikář vydala i základní škola Mariánska Dlhá Lúka (autor kolektivní), 2014[2]
- Slabikář (multimediální interaktivní) je určen pro všechny děti od 4 let, slouží jako prevence počátečních problémů se čtením (dyslexie) a psaním (dysgrafie)., autor – výtvarná umělkyně Alena Kupčíková, programoval Michal Klega, namluvil Jiří Lábus, hudba Jan Urban 2010[3]
Odkazy
Poznámky
- ↑ Slovo „slabikář“ je tradiční, ale trochu nepřesné označení, protože jde o seznamování s písmem, složeným z písmen, a mohl by se tak nazývat spíše např. *písmenář*.
Reference
Externí odkazy
Slovníkové heslo slabikář ve Wikislovníku
Obrázky, zvuky či videa k tématu slabikář na Wikimedia Commons
Literatura
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž tématem jsou slabikáře
- Ottův slovník naučný nové doby, heslo Slabikář. Sv. 10, str. 1306
Související články
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |