Sojuz 8
Sojuz 8 | |
---|---|
Údaje o lodi | |
COSPAR | 1969-087A |
Hmotnost | 6646 kg |
Údaje o letu | |
Volací znak | Гранит (Granit) |
Členů posádky | 2 |
Datum startu | 13. října 1969 10:19:09 UTC |
Kosmodrom | Bajkonur, Kazachstán |
Vzletová rampa | 31/6 |
Nosná raketa | Sojuz |
Délka letu | 4 d 22 h 50 m 49 s |
Datum přistání | 18. října 1969 09:09:58 UTC |
Navigace | |
Předchozí Sojuz 7 Následující Sojuz 9 |
Sojuz 8 byla kosmická loď SSSR z roku 1969, která se svou posádkou a dvěma dalšími Sojuzy kroužila na oběžné dráze Země. Podle katalogu COSPAR dostala označení 1969-087A a byla 34. letem kosmické lodě z naší planety. Její volacím znakem byl GRANIT.
Posádka
Dvoučlennou posádku tvořili tito kosmonauti:
Vladimir Šatalov, velitel lodě, jeho druhý let po Sojuzu 4, později letěl na Sojuzu 10.
Alexej Jelisejev, palubní inženýr, jeho druhý let po Sojuzu 5, později letěl na Sojuzu 10
Průběh letu
Loď odstartovala z kosmodromu Bajkonur 13. října 1969 s pomocí stejnojmenné rakety Sojuz. Dostala se na oběžnou dráhu ve výšce 205-223 km s dobou oběhu 88 minut. Den před ní vzlétla na orbitu Země loď Sojuz 7 a dva dny předtím 11. října 1969 loď Sojuz 6, takže řadu hodin byly na oběžné dráze Země najednou tři sovětské kosmické lodě se sedmi sovětskými kosmonauty (tzv.skupinový let) a společně také komunikovaly. Šatalov byl vedoucím celé sedmičky kosmonautů na orbitální dráze. V programu bylo spojení s lodí Sojuz 7, tato operace se však za pasivního přihlížení třetí lodi Sojuz 6 nezdařila. Lodě se přiblížily na vzdálenost 500 metrů. Během letu bylo provedeno televizní vysílání z paluby lodi.
Poté, co druhé dvě lodě přistály na Zemi, navázala posádka Sojuzu 8 tehdy experimentální radiové spojení se sovětskou výzkumnou lodí plující v Atlantiku prostřednictvím spojovací družice Molnija.
Přistávací kabina Sojuzu i s posádkou přistála po necelých pěti dnech letu (118 hodin) a absolvování 80 obletů Země s pomocí padáků a brzdícím motorem 18. října 1969 145 km SZ od Karagandy[1].[2]
Konstrukce lodě
Udaná startovací hmotnost byla 6646 kg. Loď se obdobně jako ostatní lodě Sojuz skládala ze tří částí, kulovité orbitální sekce, návratové kabiny a sekce přístrojové. Navíc měla aktivní spojovací zařízení.
Odkazy
Reference
- ↑ CODR, Milan. Sto hvězdných kapitánů. Praha: Práce, 1982. Kapitola Alexej Stanislavovič Jelisejev, s. 106.
- ↑ VÍTEK, Antonín; LÁLA, Petr. Malá encyklopedie kosmonautiky. Praha: Mladá fronta, 1982. Kapitola Pilotované kosmické lety, s. 289.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Sojuz 8 na Wikimedia Commons
- Na webu Kosmo
- Na webu Space
Kosmické lodi Sojuz a jejich seznam | |
---|---|
Sojuz-MS (2016– ) | |
Sojuz-TMA-M (2010–2016) | |
Sojuz-TMA (2003–2011) | |
Sojuz-TM (1986–2003) | |
Sojuz-T (1976–1986) | |
Sojuz 7K-TM (1975–1976) | |
Sojuz 7K-T (1973–1981) | |
Sojuz 7K-OKS (1971) | |
Sojuz 7K-OK (1966–1971) | |
Nepilotované | Kosmos 133 • Kosmos 140 • Kosmos 186 a Kosmos 188 • Kosmos 212 • Kosmos 213 • Kosmos 238 • Sojuz 2 • Kosmos 379 • Kosmos 396 • Kosmos 398 • Kosmos 434 • Kosmos 496 • Kosmos 573 • Kosmos 613 • Kosmos 638 • Kosmos 670 • Kosmos 672 • Kosmos 772 • Kosmos 869 • Kosmos 1001 • Kosmos 1074 • Sojuz 20 • Sojuz T-1 • Sojuz TM-1 |
Sojuz 7K-L1 (1966–1970) | viz program Zond |