Státní památková správa
Státní památková správa | |
---|---|
Předchůdce | Národní kulturní komise a Státní fotoměřický ústav |
Nástupce | Státní ústav památkové péče a ochrany přírody |
Vznik | 1953 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Státní památková správa (SPS) byl orgán státní památkové péče s velmi širokým polem působnosti fungující v Československu v letech 1953–1958, poté ještě do roku 1962 jako Státní památková správa v likvidaci, kdy předávala agendu nástupnickým institucím. SPS byla přímo podřízena nově organizovanému Ministerstvu školství a osvěty. Státní památková správa převzala jednak agendu bývalé Národní kulturní komise (od roku 1951 vykonávaná přímo ministerstvem), která obstarávala přímou správu státních kulturních objektů. Dále však po zřízení SPS ukončily svoji činnosti odborné organizace Státní památkový ústav a Slovenský památkový ústav a nahradila je SPS. Svoji činnost ukončil také Státní fotoměřický ústav a jeho agendu převzala SPS. Po vydání zákona o kulturních památkách roku 1958 byla SPS převedeno do likvidace, její agendu převzal jednak ústřední orgán Státní ústav památkové péče a ochrany přírody (SÚPPOP), jednak tzv. Krajská střediska státní památkové péče a ochrany přírody (KSSPPOP) při jednotlivých krajských národních výborech a jednak okresní národní výbory (dohled nad správami objektů).
Právní normy
- rozhodnutí ministra školství 4549/1953 Oběžníku ministerstva školství a osvěty, ze dne 13. července 1953 – zřízení SPS
- zákon 22/1958 Sb., o kulturních památkách – obsahuje novou organizace památkové péče
Externí odkazy
- Fond Státní památková správa Archivováno 20. 3. 2020 na Wayback Machine. – Národní archiv
Literatura
- Konfiskované osudy: umělecké památky z německého majetku získaného československým státem a jejich severočeští majitelé = Konfiszierte Schicksale: Kunstdenkmäler aus deutschem Besitz, erworben durch den tschechoslowakischen Staat, und ihre nordböhmischen Besitzer. Překlad Stefan Bartilla. 1. vydání. Praha: Artefactum, nakladatelství Ústavu dějin umění AV ČR, v.v.i., 2019. 703 stran. ISBN 978-80-88283-24-9. S. 110–114.
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |