Zkouška vrubové houževnatosti
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/73/Eprouvette_charpy.svg/220px-Eprouvette_charpy.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/88/Charpy_ensemble.svg/220px-Charpy_ensemble.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cd/Flexion_choc_mouton_charpy_schema.svg/220px-Flexion_choc_mouton_charpy_schema.svg.png)
Zkouška vrubové houževnatosti (též zkouška Charpyho kladivem) je zkouška materiálu, kde zjišťujeme množství energie, které materiál absorbuje při vzniku lomu. Zkouška je pojmenovaná po Georgi Charpym. V současnosti se test využívá v průmyslu při zkoušení materiálů např. pro tlakové nádoby, stavebnictví, automobilový a letecký průmysl.[1][2] Zkouška se provádí tzv. Charpyho kladivem.
Postup zkoušky
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5b/Proba_udarnosci_probki_02.jpg/220px-Proba_udarnosci_probki_02.jpg)
Vzhledem k houževnatosti některých materiálů je zkušební vzorek opatřen vrubem tvaru V nebo U, aby byla záruka, že dojde k přeražení vzorku jediným úderem. Před zkouškou je kladivo vyzvednuto do výšky a zajištěno proti pohybu. Vzorek je ustaven a následně po uvolnění kladiva je přeražen jediným rázem padajícího kyvadlového kladiva. Na stupnici se ukáže množství energie spotřebované k přeražení vzorku. [1][2]
Charpyho kladivo
Jedná se o kyvadlové kladivo, které se používá při zkoušení vrubové houževnatosti materiálů. Podle velikosti a váhy kladiva se stroje označují podle energie (Joule), přístroje mohou být od 50 J do 450 J i více.[1][2]
Reference
- ↑ a b c Zkouška vrubové houževnatosti. Strojírenství [online]. 2008-10-17 [cit. 2020-05-07]. Dostupné online.
- ↑ a b c Zkušební stroje - Charpyho kladiva. www.tempos.cz [online]. [cit. 2020-05-07]. Dostupné online.
Související články
- Mechanické zkoušky materiálů
- Houževnatost
- Zkouška tahem
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu zkouška vrubové houževnatosti na Wikimedia Commons