Claude Vilgrain
Claude Vilgrain | |
---|---|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 1. maaliskuuta 1963 Port-au-Prince, Haiti |
Kansalaisuus | ![]() |
Jääkiekkoilija | |
Pelipaikka | Oikea laitahyökkääjä |
Pituus | 185 cm |
Paino | 93 kg |
Pelaajaura | |
Pääsarjaura | 1988–2002 |
Seurat | Vancouver Canucks New Jersey Devils Philadelphia Flyers Frankfurt Lions (DEL) Schwenningen Wild Wings (DEL) SC Bern (NLA) |
NHL-varaus | 107. varaus, 1982 Detroit Red Wings |
[ Muokkaa Wikidatassa ] ![]() | |
Infobox OK |
Claude Vilgrain (s. 1. maaliskuuta 1963 Port-au-Prince, Haiti) on haitilaissyntyinen kanadalainen jääkiekkoilija, joka ennen uran päättymistä pelasi oikeana laitahyökkääjänä. Hän kävi läpi harvinaisesti molemmat juniorisarjat: Kanadan CHL:n ja Yhdysvaltain yliopistosarjan. Urallaan Vilgrain pelasi pääasiassa Pohjois-Amerikan alasarjoissa ja Euroopassa, mutta kertyi hänelle 89 ottelua NHL:ssäkin. Hän myös edusti Kanadaa vuoden 1988 talviolympialaisissa.
Ura
Vilgrain aloitti uransa kanadalaisen QMJHL-junioriliigan Laval Voisinsissa 1980–1981. Kesän 1982 NHL:n varaustilaisuudessa Detroit Red Wings varasi Vilgrainin numerolla 107. Hän jatkoi vielä kolmannen kauden QMJHL:ssä, mutta ammattilaissopimuksen sijaan hän siirtyi yliopistokiekkoilun pariin Monctonin yliopistoon. Detroit ei tehnyt Vilgrainin kanssa sopimusta, ja hänestä tuli vapaa pelaaja.[1]
Monctonin jälkeen Vilgrain sai pelipaikan Kanadan jääkiekkomaajoukkueessa ja edusti sitä 1986, 1987 ja 1988, mikä vei suurimman osan kyseisten kausien ajasta. Hän pelasi muun muassa Calgaryn talviolympialaisissa, jossa Kanada sijoittui neljänneksi.[1]
Vancouver Canucks teki sopimuksen Vilgrainin kanssa kesäkuussa 1987, ja kaudella 1987–1988 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä. Kauden aikana hän pelasi tosin vain kuusi ottelua. Kauden 1988–1989 Vilgrain aloitti IHL-liigan farmijoukkueessa Milwaukee Admiralsissa, kunnes Vancouver myi hänet New Jersey Devilsiin vaihdossa Tim Lenardoniin. Vilgrain jatkoi kauden lopun New Jerseyn farmissa AHL-liigan Utica Devilsissä.[1]
Vilgrain pelasi seuraavat kaksi kautta pääosin Uticassa ja pääsi pelaamaan vain kymmenen ottelua New Jerseyssä. Kauden 1991–1992 alussa hänet kuitenkin kutsuttiin ensimmäisen kerran New Jerseyn harjoitusleirille, jossa hän sai vakiinnutettua paikan joukkueen kokoonpanossa. Vilgrain pelasi koko kauden New Jerseyssä ja teki 71 ottelussa 19 maalia ja 27 syöttöä. Kausi olikin hänen ainoa kokonainen NHL:ssä, ja seuraavalla kaudella hän pelasi vain neljä ottelua New Jerseyssä, muutoin jälleen Uticassa ja IHL-liigan Cincinnati Cyclonesissa.[1]
Vilgrain näytti jäävän vaille sopimusta kaudeksi 1993–1994, kunnes elokuussa hän solmi vuoden sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän pelasi Philadelphiassa kaksi ottelua ja muutoin seuran farmissa Hershey Bearsissa AHL-liigassa.[1]
Kun NHL-ura ei auennut, Vilgrain siirtyi Eurooppaan. Hän pelasi kolme kautta SC Herisaussa Sveitsin kakkossarjassa, minkä jälkeen hän vaihtoi seuraa vielä neljästi: 1997–1999 DEL-liigan Frankfurt Lions ja Schwenningen Wild Wings, 1999–2001 Sveitsin kakkossarjan EHC Biel ja 2001–2002 pääsarjan SC Bern. Vilgrain lopetti uransa vuonna 2002.[1]
Lähteet
- ↑ a b c d e f Legends of Hockey - Claude Vilgrain HHOF. Viitattu 23.12.2009. (englanniksi)
Aiheesta muualla
- Claude Vilgrain The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)