Moskovan metro
Moskovan metro Московский метрополитен | |
---|---|
![]() | |
![]() Moskovan metron asemia. | |
Sijainti | Moskova ja Krasnogorsk, Venäjä |
Avattu | 15. toukokuuta 1935 |
Pituus | 514,5 km |
Asemia | 294 |
Linjoja | 19 |
Raideleveys | 1 520 mm |
Sähköistys | virtakisko, 825 V DC |
Matkoja päivässä | noin 9 miljoonaa[1] |
![]() | |
Aiheesta muualla | |
Viralliset kotisivut | |
Infobox OK |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/Kievskaya_KL_2010.jpg/250px-Kievskaya_KL_2010.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/27/Moscow_Elektrozavodskaya_metro_station_asv2018-09.jpg/250px-Moscow_Elektrozavodskaya_metro_station_asv2018-09.jpg)
Moskovan metro (ven. Московский метрополитен, Moskovski metropoliten) on maailman neljänneksi vilkkaimmin käytetty metrojärjestelmä. Se sisältää 294 asemaa ja 19 linjaa yhteensä 514,5 kilometrin pituisena, [2]ja sitä käyttää arkisin 6–9 miljoonaa ihmistä. Monet asemista tunnetaan koristeellisesta suunnittelustaan sekä sosialistisen realismin taideteoksista.
Historia
Ensimmäiset suunnitelmat metrojärjestelmästä Moskovassa juontavat juurensa Venäjän keisarikuntaan, mutta ensimmäinen maailmansota, lokakuun vallankumous ja Venäjän sisällissota lykkäsivät niitä. Vuonna 1923 Moskovan kaupunginvaltuusto perusti maanalaisen rautatiesuunnittelutoimiston Moskovan kaupunkirautateiden hallitukseen. Se teki alustavia tutkimuksia, ja vuoteen 1928 mennessä se oli kehittänyt ensimmäisen reitin Sokolnikista kaupungin keskustaan. Kesäkuussa 1931 Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitea teki päätöksen Moskovan metron rakentamisen aloittamisesta. Tammikuussa 1932 ensimmäisten linjojen suunnitelma hyväksyttiin, ja 21. maaliskuuta 1933 Neuvostoliiton hallitus hyväksyi suunnitelman 10 linjasta, joiden reitin kokonaispituus oli 80 km.
Ensimmäiset linjat rakennettiin käyttäen Moskovan yleissuunnitelmaa, jonka on suunnitellut Lazar Kaganovitš. Ensimmäinen linja avattiin Sokolnikin ja Park Kulturyn välille 15. toukokuuta 1935.
Moskovan metron rakennusinsinöörit neuvottelivat Lontoon metron, (maailman vanhimman metrojärjestelmän), suunnittelijoiden kanssa vuonna 1936: brittiläinen arkkitehti Charles Holden ja ylläpitäjä Frank Pick olivat työskennelleet Piccadilly Line -laajennuksen asemien suunnittelussa, ja Neuvostoliiton edustajat Lontoossa olivat vaikuttuneita Holdenin modernista klassisten elementtien uudelleenkäytöstä ja korkealaatuisten materiaalien käytöstä Piccadilly Circusin aseman lippuhallissa, Pick ja Holden valittiin Moskovan metroprojektin neuvonantajiksi.[3] Osittain tästä syystä vuonna 1947 valmistunut Gants Hillin metroasema muistuttaa Moskovan metroasemia. Itse asiassa Holdenin kunnianosoitusta Moskovalle on kuvattu kiitollisuuden eleeksi Neuvostoliiton roolista toisessa maailmansodassa.[4][5]
Neuvostoliittolaiset rakentajat rakensivat asemat ja taideteokset, mutta tärkeimmät tekniset suunnitelmat, reitit ja rakennussuunnitelmat hoitivat Lontoon metrosta rekrytoidut asiantuntijat. Britit vaativat perinteistä tunnelinkaivuuta cut and cover -tekniikan sijasta, liukuportaiden käyttöä hissien sijasta sekä suunnittelivat reittejä ja metrojunia. NKVD: n vainoharhaisuus oli ilmeistä, kun salainen poliisi pidätti lukuisia brittiläisiä insinöörejä vakoilusta syytettyinä, koska he saivat tietoa kaupungin asemakaavasta. Metropolitan-Vickers Electrical Companyn insinöörit saivat näytösoikeudenkäynnit ja karkotettiin vuonna 1933, mikä lopetti brittiläisen liiketoiminnan Neuvostoliitossa.
Rakentamisen neljä ensimmäistä vaihetta
Ensimmäinen linja avattiin yleisölle 15. toukokuuta 1935 klo 07.00.[6] Se oli 11 kilometriä pitkä ja sisälsi 13 asemaa. Päivää vietettiin sosialismin (ja laajemmin stalinismin) teknologisena ja ideologisena voittona. Arviolta 285 000 ihmistä ajoi metrolla sen avajaispäivänä, ja se otettiin vastaan ylpeydellä; Katujuhliin kuului paraateja, näytelmiä ja konsertteja. Bolshoi-teatterissa nähtiin 2 200 metrotyöläisen kuoroesitys; 55 000 värillistä julistetta (ylistäen metroa maailman vilkkaimmaksi ja nopeimmaksi). Moskovan metron keskimääräinen nopeus oli 47 km/h ja huippunopeus 80 km/h. Vertailun vuoksi New Yorkin metrojunien keskimääräinen nopeuso oli vain 40 kilometriä tunnissa ja huippunopeus 72 kilometriä tunnissa. Vaikka juhla oli kansan ilon ilmaus, se oli myös tehokas propagandaesitys.
Ensimmäinen linja yhdisti Sokolnikin Okhotny Ryadiin ja haarautui sitten Park Kulturyyn ja Smolenskayaan.[7] Jälkimmäistä haaraa jatkettiin länteen uudelle asemalle (Kijevskaja) maaliskuussa 1937, siitä tuli ensimmäinen metrolinja, joka ylitti Moskva-joen Smolenskin metrosillan yli.
Toinen vaihe valmistui ennen toista maailmansotaa. Maaliskuussa 1938 Arbatskajan haara jaettiin ja laajennettiin Kurskajan asemalle (nyt Arbatsko-Pokrovskaya-linja). Syyskuussa 1938 avattiin Gorkovskaja-linja Sokolin ja Teatralnajan välillä. Täällä arkkitehtuuri perustui suosituimpien asemien (Krasniye Vorota, Okhotnyi Ryad ja Kropotkinskaya) arkkitehtuuriin; Vaikka se noudatti suosittua art deco -tyyliä, se yhdistettiin sosialistisiin teemoihin. Ensimmäinen syvän tason pylväsasema Mayakovskaya rakennettiin samanaikaisesti.
Kolmannen vaiheen rakennustyöt viivästyivät (mutta eivät keskeytyneet) toisen maailmansodan aikana, ja kaksi metro-osaa otettiin käyttöön; Teatralnaja–Avtozavodskaja (kolme asemaa, jotka alittavat Moskva-joen tunnelissa) ja Kurskaja–Partizanskaja (neljä asemaa) vihittiin käyttöön vuosina 1943 ja 1944. Sota-aiheet korvasivat sosialistiset visiot näiden asemien arkkitehtuurisessa suunnittelussa. Moskovan piirityksen aikana syksyllä ja talvella 1941 metroasemia käytettiin pommisuojina; Ministerineuvosto siirsi toimistonsa Majakovskajan aseman laitureille, joilla Stalin piti puheita useaan otteeseen. Myös Chistiye Prudyn asema muurattiin umpeen ja sinne perustettiin ilmapuolustuksen esikunta.
Sodan päätyttyä vuonna 1945 aloitettiin metron neljännen vaiheen rakentaminen, johon sisältyi Koltsevaja-linja, syvällä kulkeva osa Arbatsko-Pokrovskaja-linjaa Ploštšad Revolyutsiista Kievskajaan ja laajennus Pervomaiskajaan 1950-luvun alussa. Moskovan metroasemalle ominaisen sisustuksen ja muotoilun katsotaan saavuttaneen huippunsa näillä asemilla. Koltsevaja-linja suunniteltiin ensin linjaksi, joka kulkee Moskovan keskustan rajoja ympäröivän leveän kadun alla. Linjan ensimmäinen osa – Park Kulturysta Kurskayaan (1950) – seuraa tätä katua. Suunnitelmia muutettiin myöhemmin, ja kehälinjan pohjoisosa kulkee 1–1,5 kilometriä Sadovoye Koltson ulkopuolella, mikä palvelee seitsemää (yhdeksästä) rautatieasemasta. Koltsevaya-linjan seuraava osa avattiin vuonna 1952 (Kurskaya–Belorusskaya), ja viimeinen vuonna 1954.
1950-luvun lopun asemat
Kylmän sodan alku johti Arbatsko-Pokrovskaya-linjan syvällä kulkevan osan rakentamiseen. Tämän linjan asemat suunniteltiin pommisuojiksi ydinsodan varalta. Linjan valmistuttua vuonna 1953 Ploshchad Revolyutsiin ja Kijevskajan väliset ylemmät raiteet suljettiin ja avattiin myöhemmin uudelleen vuonna 1958 osana Filjovskaja-linjaa, myös tämän linjan asemat rakennettiin ydinsuojiksi.
Asemat ja vuorovälit
Asemien keskiväli on varsin suuri, 1 800 metriä. Lyhin väli on 510 metriä ja pisin 3,4 kilometriä. Pitkien välimatkojen ansiosta metrojunan keskinopeus linjoilla on 42 kilometriä tunnissa. Vuoroväli ruuhka-aikana on 90 sekuntia, muulloin päiväsaikaan 2–3½ minuuttia ja yöllä 6–10 minuuttia. Tiheiden vuorovälien johdosta varsinaisia aikatauluja ei ole saatavilla. Metro on auki kello 5.35–1.00. Linjoista 11 kulkee säteittäisesti kaupungin keskustan suunnassa, ja 20 kilometrin mittainen kehälinja numero viisi (Koltsevaja) yhdistää säteittäislinjat.
Linjat
Avattu | Laajennus | Pituus (km) | Asemat | |||
---|---|---|---|---|---|---|
![]() | Sokolnitšeskaja | Сокольническая | 1935 | 2019 | &&&&&&&&&&&&&044.050000044,5 | 26 |
![]() | Zamoskvoretskaja | Замоскворецкая | 1938 | 2018 | &&&&&&&&&&&&&042.080000042,8 | 24 |
![]() | Arbatsko-Pokrovskaja | Арбатско-Покровская | 1938 | 2012 | &&&&&&&&&&&&&045.010000045,1 | 22 |
![]() | Filjovskaja | Филёвская | 1958 | 2006 | &&&&&&&&&&&&&014.090000014,9 | 13 |
![]() | Koltsevaja | Кольцевая | 1950 | 1954 | &&&&&&&&&&&&&019.030000019,3 | 12 |
![]() | Kalužsko-Rižskaja | Калу́жско-Ри́жская | 1958 | 1990 | &&&&&&&&&&&&&037.080000037,8 | 24 |
![]() | Tagansko-Krasnopresnenskaja | Таганско-Краснопресненская | 1966 | 2015 | &&&&&&&&&&&&&042.020000042,2 | 23 |
![]() | Kalininsko [a] | Калининская | 1979 | 2012 | &&&&&&&&&&&&&016.030000016,3 | 8 |
![]() | Solntsevskaja [a] | Калининская | 2014 | 2023 | &&&&&&&&&&&&&024.080000024,8 | 14 |
![]() | Serpuhovsko-Timirjazevskaja | Серпуховско-Тимирязевская | 1983 | 2002 | &&&&&&&&&&&&&041.050000041,5 | 25 |
![]() | Ljublinsko-Dmitrovskaja | Люблинско-Дмитровская | 1995 | 2023 | &&&&&&&&&&&&&038.030000038,3 | 26 |
![]() | Bolšaja koltsevaja | Большая кольцевая | 2018 | 2023 | &&&&&&&&&&&&&012.060000012,6 | 31 |
![]() | Butovskaja | Бутовская | 2003 | 2014 | &&&&&&&&&&&&&010.&&&&0010,0 | 7 |
![]() | Moskovskoje tsentralnoje koltso | Московское центральное кольцо | 2016 | 2016 | 54.0 | 31 |
![]() | Nekrasovskaja | Некрасовская | 2019 | 2020 | &&&&&&&&&&&&&022.030000022,3 | 8 |
Yhteensä | &&&&&&&&&&&&0412.0100000412,1 | 294 |
Matkustaminen
Metrolippu ostetaan ylhäältä kassalta, tai lippuautomaatista. Liput ovat luottokortin kokoisia pahvisia tai muovisia magneettikortteja, joita saa ostaa ja ladata eri matkamäärillä. On saatavilla myös Troika-kortti, johon voi ladata arvoa ja matkustusaikaa. Korttia vilautetaan portilla, jolloin valo muuttuu vihreäksi ja portista voi kulkea. Jokaisella metroasemalla porttien vieressä on valvontakoppi. Pienet lapset ja rattaiden kanssa kulkevat käyttävät valvontakopin vieressä olevaa porttia. Alas metroasemalle johtavat liukuportaat ovat heti porttien jälkeen. Rullaportaissa kuuluu seistä oikeassa laidassa, jotta vasenta laitaa voi kiireessä kävellä. Rattaiden kanssa liikkuville ei ole hissiä, vaan he joutuvat myös käyttämään rullaportaita. Yhdellä maksulla saa kulkea metrolla rajattomasti, niin kauan kun ollaan porttien sisäpuolella. Metrovaunuissa istutaan selkä seinää vasten. Kaikilla metroasemilla on hätätilanteita varten hätäpuhelin.
Terrori-iskut
- 6. helmikuuta 2004 kello 8.30 mies räjäytti itsemurhapommin Zamoskvoretskaja-linjan metrojunassa välillä Avtozavodskaja–Paveletskaja. 41 ihmistä kuoli ja yli 200 loukkaantui.
- 29. maaliskuuta 2010 Sokolnitšeskaja-linjan kahdelle metroasemalle tehtiin pommi-isku.
Lähteet
- ↑ Moscow metro Moscow Russia Insiders Guide. (englanniksi)
- ↑ Информация Viralliset sivut. Viitattu 11.2.2016. (venäjäksi)
- ↑ Vicky Wilson: London's Oddities. Metro Publications Limited, 2018-03. ISBN 978-1-902910-53-6. Teoksen verkkoversio (viitattu 10.8.2024). en
- ↑ sign web.archive.org.
- ↑ David Lawrence: Underground Architecture. Capital Transport, 1994. ISBN 978-1-85414-160-6. Teoksen verkkoversio (viitattu 10.8.2024). en
- ↑ [https://web.archive.org/web/20010420031732/http://sachak.chat.ru/istoria.html �������] web.archive.org. 20.4.2001. Viitattu 10.8.2024.
- ↑ map web.archive.org.
Huomautukset
- ↑ a b Linjalla Kalininsko-Solntsevskaja on itäinen ja läntinen osa.
Aiheesta muualla
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moskovan metro Wikimedia Commonsissa
- Viralliset sivut (venäjäksi)
- Newsmetro (venäjäksi)
- Moskovan metrokartta 2010 jossa myös lentokenttäjunat (Aeroekspress) (englanniksi, venäjäksi)
|
|