Serebrosidit
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bb/Galactoceramide.png/250px-Galactoceramide.png)
Serebrosidit ovat sfingolipideihin kuuluvia glykolipidejä. Serebrosideja esiintyy useissa eliöissä, muun muassa eläimissä ja kasveissa. Niillä on tärkeä tehtävä muun muassa hermokudoksessa.
Rakenne ja ominaisuudet
Serebrosidit ovat yksinkertaisimpia sfingolipidejä. Niiden rakenne koostuu sfingosiinista, rasvahappo-osasta ja glukoosista tai galaktoosista. Eliöt syntetisoivat serebrosideja seramideista ja UDP-glukoosista tai UDP-galaktoosista.[1] Eläimissä suurin osa serebrosideista sisältää sokeriosana galaktoosin ja pienempi osa glukoosin. Kasvit tuottavat pääosin glukoosia sisältäviä serebrosideja. Eläimissä rasvahappo-osa on tyypillisesti rasvahappo, joka koostuu 24 hiiliatomista. Rasvahappo voi olla tyydyttynyt tai tyydyttymätön. Tyypillisiä eläinten serebrosidien sisältämiä rasvahappoja ovat lignoseriinihappo (serasiinissa), serebroniinihappo (serebronissa), nervonihappo (nervonissa) ja oksinervonihappo (oksinervonissa).[2][3]
Galaktoosia sisältäviä serebrosideja esiintyy erityisesti myeliinissä. Glukoosia sisältävien serebrosidien tehtävä on toimia gangliosidien synteesin esiasteina. Sulfotransferaasit sulfonoivat serebrosideja ja tuotteina muodostuvat lipidit ovat sulfatideja.[3]
Serebrosidit ovat kiteisiä värittömiä aineita, joiden sulamispiste on rasvahappo-osasta riippuen 126–157 °C. Tyydyttymättömiä rasvahappoja sisältävien serebrosidien sulamispisteet ovat tyydyttyneita rasvahappoja sisältäviä lipidejä matalampia. Serebrosidit liukenevat veteen ja poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, pyridiiniin ja kloroformiin.[2]
Lähteet
- ↑ Jeremy M. Berg, John L. Tymoczko & Lubert Stryer: Biochemistry, 7th Edition. W. H. Freeman and Company, 2012. ISBN 978-0-7167-8724-2. (englanniksi)
- ↑ a b Thomas Scott, Mary Eagleson: Concise encyclopedia chemistry, s. 196. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
- ↑ a b Stanislav Reinis,Jerome Goldman: The Chemistry of Behavior, s. 34–36. Springer, 1982. ISBN 978-0-306-41161-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.4.2016). (englanniksi)