Sinkkikromaatti
Sinkkikromaatti | |
---|---|
![]() | |
Tunnisteet | |
CAS-numero | 13530-65-9 |
PubChem CID | 26089 |
Ominaisuudet | |
Molekyylikaava | ZnCrO4 |
Moolimassa | 181,38 |
Ulkomuoto | Keltainen kiteinen aine |
Sulamispiste | 316 °C[1] |
Tiheys | 3,4 g/cm3[1] |
Liukoisuus veteen | Ei liukene veteen |
Infobox OK |
Sinkkikromaatti (ZnCrO4) on sinkki- ja kromaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa sinkkikromaatti on keltaista kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös useita kidevedellisiä muotoja. Aine ei liukene veteen, mutta liukenee paremmin happoihin. Sinkkikromaatti on voimakas hapetin ja karsinogeenista.[2][3][4]
Sinkkikromaattia valmistetaan saostamalla vesiliukoisten sinkkisuolojen liuoksista kromaattien avulla tai sinkkioksidin, rikkihapon ja kaliumdikromaatin reaktiolla. Jälkimmäisessä tavassa rakenteeseen jää kaliumioneja ja tuotetta kutsutaan sinkkikeltaiseksi.[2][3][5]
Sinkkikromaattia käytetään depolarisaattorina sinkkiparistoissa ja pigmenttinä korroosionestomaaleissa. Yhdisteen karsinogeenisuuden vuoksi sitä on korvattu sinkkifosfaatilla.[2][3][5][6]
Lähteet
- ↑ a b William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: CRC Handbook of Chemistry and Physics, s. 4–100. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.1.2023). (englanniksi)
- ↑ a b c J. Paul MacMillan, Jai Won Park, Rolf Gerstenberg, Heinz Wagner, Karl Köhler & Peter Wallbrecht: Strontium and Strontium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000.
- ↑ a b c E. M. Karamäki: Epäorgaaniset kemikaalit, s. 424. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
- ↑ Sinkkikromaatin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 12.1.2023
- ↑ a b Billie J. Page & Gary W. Loar: Chromium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001.
- ↑ Korroosionestopigmenteistä Tikkurila. Viitattu 12.1.2023.