Mezey György
Mezey György | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Az 1984. október 17-én játszott Hollandia-Magyarország válogatott mérkőzésen (1-2) | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Személyes adatok | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Születési dátum | 1941. szeptember 7. (82 éves) | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Születési hely | Topolya, Magyarország | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Állampolgárság | magyar | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Becenév | Mezey dr., Dottore | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Junior klubok | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Felnőtt klubok1 | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Edzőség | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
1 A felnőtt klubokban játszott mérkőzések és gólok csak a bajnoki mérkőzések adatait tartalmazzák. | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Mezey György témájú médiaállományokat. | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Sablon • Wikidata • Segítség |
Mezey György (Topolya, 1941. szeptember 7. –) magyar labdarúgó, edző, a neveléstudomány kandidátusa. 1983 és 1986 között, valamint rövid ideig 1988-ban a magyar labdarúgó-válogatott szövetségi kapitánya. Edzői pályafutása során kétszer nyert magyar bajnoki címet, valamint ő vezette az 1986-os labdarúgó-világbajnokságon a magyar válogatottat. Az edzőképzés egyik vezető alakja. 1999 és 2000, valamint 2005 és 2006 között a Magyar Labdarúgó-szövetség alelnöke, 2008-tól 2011-ig a Videoton FC sportigazgatója, 2011 óta Székesfehérvár díszpolgára.
Pályafutása
Játékosként
Ifjúsági játékosként a budapesti Rákosligeti AC-ban kezdte pályafutását, majd 1961-ben a Testnevelési Főiskola sportklubjában, a TFSE-ben folytatta. 1966 és 1969 között a Keszthelyi Haladás, a Budafoki MTE és az MTK labdarúgója volt. 1969, től 1971-es visszavonulásáig a Bp. Spartacus labdarúgója és játékosedzője volt. Játékosként számottevő eredményt nem ért el.
Edzőként
Már 1965-ben elkezdett edzőként dolgozni a Keszthelyi MTK-nál és később a Budapest Spartacusnál. 1971-től a BVSC, illetve a BVSC Sportiskola edzője volt. Első élvonalbeli klubja az MTK-VM volt, ahol 1977-78-as idényben harmadik helyezést ért el a csapattal. 1980-ban Mészöly Kálmán mellett a válogatott edzője, majd az utánpótlás és olimpiai válogatott vezetőedzője volt.
1983-tól a válogatott szövetségi kapitánya lett. A mexikói világbajnokság selejtező mérkőzéseit a válogatott meggyőző játékkal nyerte meg, egyedül a számunkra már tét nélküli, hazai Hollandia elleni meccsen kapott ki a csapat. Ezek után a válogatott nagy tervekkel vágott neki a világbajnokságnak, de az első csoport mérkőzésen megalázó 6-0-s vereséget szenvedett a Szovjetuniótól. Ezután Kanadát legyőzte 2-0-ra, de Franciaországtól is kikapott 3-0-ra és így 18. helyezettként búcsúzott.
1986 és 1988 között Kuvaitban dolgozott, a labdarúgó-válogatott szövetségi kapitányaként, illetve az al-Jarmúk vezetőedzőjeként tevékenykedett. Szakmai irányítása mellett 1986-ban az Ázsiai Játékokon bronzérmet szerzett a kuvaiti válogatott.
1988 végén egy rövid ideig ismét a magyar válogatott szövetségi kapitánya volt, mindössze 5 mérkőzésen át, majd menesztették, miután az akkor kirobbant bundabotrány miatt komoly kritikával illette az MLSZ-t.[forrás?]
1989-90-ben egy finn klubcsapatnál dolgozott, majd Kaszás Gábor halála miatt a Videoton megüresedett kispadját foglalta el. 1990 és 1992 között a Bp. Honvéd vezetőedzője és az első idényben bajnoki címig vezette a csapatot. Ezt követően edzői munkát már csak ritkán és rövid időre vállalt: 1997-ben szakosztály-igazgatóként rövid ideig a BVSC, majd a kétezres évek elején a Vasas, majd 2003-ban az Újpest vezetőedzője volt.
2008-ban az FC Fehérvár sportigazgatójává nevezték ki. 2009-ben (bár tárgyalások folytak többek között Lothar Matthäusszal) a csapat vezetőedzőjévé nevezték ki. Öt év szünet után lett újra edző az NB I-ben, majd a 2010–2011-es idény végén második bajnoki címét szerezte. A szezon végén szerződése lejárt, amelyet a klub nem hosszabbított meg. Helyét a portugál Paulo Sousa vette át.[2]
1982-ben mesteredzői címet kapott. 1985-ben és 2011-ben az év labdarúgóedzőjévé, illetve 1985-ben az év szövetségi kapitányává választották. 1988-ban Ezüstgerely-díjat kapott. 2011. augusztus 19-én Székesfehérvár díszpolgárává avatták.[3]
Sportvezetőként
Az 1980-as években a Nemzetközi Labdarúgó-szövetség (FIFA) technikai bizottságának instruktora lett. 1993 és 1998 között a BVSC labdarúgó-szakosztályának igazgatója volt, 1994-ben az NB I-es Liga elnöke. 1995 és 1996 között a Magyar Labdarúgó-szövetség (MLSZ) szakmai igazgatója, majd 1997-től az Edzőközpont igazgatójaként dolgozott. Ebben az időszakban dolgozta ki az edzőképzés új szabályait, átvezetve az Európai Labdarúgó-szövetség (UEFA) képzési elveit. 1999 és 2006 között az MLSZ elnökségi tagja volt, 1999–2000-ben és 2005–2006-ban a szövetség alelnöke is egyben. Ezenkívül 1998 és 1999 között a Nike sportszercég futballmenedzsere volt. 2008-ban az átalakult FC Fehérvár (a korábbi Videoton) sportigazgatójává nevezték ki. Emellett a felcsúti Puskás Ferenc Labdarúgó-akadémia vezetője is volt. Mindkét helyen 2011-ig tevékenykedett. 2012-ben távozott a magyar edzőképzés vezetéséről, helyét Szalai László vette át.
1970 és 1973 között Testnevelési Főiskola Kutatóintézete Módszertani Osztályának labdarúgószakág vezetője volt. 1973 és 1977 között a TF Sportjátékok Tanszékének főiskolai adjunktusa, 1990-ben szerezte meg egyetemi doktori címét, 1991-ben címzetes egyetemi docens avatták. 1997-ben védte meg a neveléstudományok kandidátusi értekezését. Két könyve jelent meg: Élvonalbeli labdarúgók felkészítése (1988) és Gyöngyvirágtól lemondásig (1990). Ezenkívül több mint száz publikációját közölték.
Sikerei, díjai
Edzőként
MTK-VM
- magyar bajnokság
- 3.: 1977–1978
Bp. Honvéd
- magyar bajnokság
- bajnok: 1990–1991
Videoton FC
- magyar bajnokság
- bajnok: 2010–2011
Egyéni
- mesteredző: 1982
- az év labdarúgóedzője: 1985, 2011
- az év európai szövetségi kapitánya: 1985
- A Magyar Labdarúgó-szövetség életműdíja: 2019[4]
Statisztika
Mérkőzései szövetségi kapitányként
Első időszak
Második időszak
![]() | ||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
# | Dátum | Helyszín | Hazai | Eredmény | Vendég | Kiírás | Gólok | Esemény |
31. | 1988. augusztus 31. | Linz, Linzer Stadion | Ausztria ![]() | 0 – 0 | ![]() | barátságos | - | |
32. | 1988. szeptember 21. | Reykjavík, Laugardarsvöllur | Izland ![]() | 0 – 3 | ![]() | barátságos | - | |
33. | 1988. október 19. | Budapest, Népstadion | Magyarország ![]() | 1 – 0 | ![]() | vb-selejtező | - | |
34. | 1988. november 15. | Pireusz, Karaiszkákisz Stadion | Görögország ![]() | 3 – 0 | ![]() | barátságos | - | |
35. | 1988. december 11. | Ta’ Qali | Málta ![]() | 2 – 2 | ![]() | vb-selejtező | - | |
Összesen | - | mérkőzés | - | gól |
Művei
- Élvonalbeli labdarúgók felkészítése; Sport, Bp., 1988
- Gyöngyvirágtól lemondásig; Mandátum, Bp., 1990
- FIFA VB 2006 – a helyszínről. Elemzések, formációk, statisztikák; Fbt21 Kft., Bp., 2006
Jegyzetek
- ↑ 1991-ig Bp. Honvéd volt a klub neve, majd 2003-ig viselte a Kispesti Honvéd FC nevet
- ↑ A Videoton elbocsátotta Mezey Györgyöt, Sport Géza, 2011. május 15.
- ↑ Ünnepi Közgyűlés a Szent István téren - átadták a Királyi Város idei kitüntetéseit (magyar nyelven). Székesfehérvár.hu, 2011. augusztus 19. [2011. szeptember 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. augusztus 20.)
- ↑ Év Sportolója Gála: Mezey György életműdíjat kapott. nemzetisport.hu, 2020. január 16. (Hozzáférés: 2020. január 16.)
Források
- Ki kicsoda a magyar sportéletben?: II. kötet (I–R). Szekszárd: Babits. 1995. 306. o. ISBN 963-495-011-6
- Mezey György. In MTI Ki kicsoda 2009. Főszerk. Hermann Péter. Budapest: Magyar Távirati Iroda Zrt. 2008. 749–750. o.
További információk
- Bocsák Miklós: Hozsanna néked régi-új kapitány!; ILKV-Ötlet, Bp., 1988
Labdarúgásportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap