Nagygéc
Nagygéc | |||
![]() | |||
A református templom | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Település | Csengersima | ||
Alapítás ideje | 1280 | ||
Városhoz csatolás | 1981[1] | ||
Korábbi rangja | falu | ||
Irányítószám | 4743 | ||
Népesség | |||
Teljes népesség | 10 fő (2011. okt. 1.)[2] | ||
Földrajzi adatok | |||
Távolság a központtól | 2[1] km | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() ![]() Nagygéc Pozíció Szabolcs-Szatmár-Bereg vármegye térképén | |||
![]() | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Nagygéc témájú médiaállományokat. |
Nagygéc egykor önálló község, amely az 1970-es nagy árvíz következtében majdnem teljesen elnéptelenedett, 1981-ben pedig Csengersimához csatolták.
Fekvése
A megye keleti peremén helyezkedik el, közvetlenül a magyar-román határ mellett, Csengersima központjától 2 kilométerre délkeletre,[1] Csengertől 10 kilométerre északkeletre. A romániai Szatmárnémetitől (Satu Mare) 11 kilométerre északnyugatra fekszik; a legközelebbi települések a határ román oldalán kelet felől Pete (Petea), dél felől pedig Szamosdara (Dara).
Déli határszéle közelében folyik el a Szamos.
Megközelítése
Közúton csak egy számozatlan, alsóbbrendű önkormányzati úton közelíthető meg, a 49-es főútról dél felé leágazva.
Nevének eredete
A helységnév Géc eleme feltehetőleg az egykori magyar személynévből való, ez azonban a régi forrásokban a ch jel kétértelműsége miatt nem különíthető el a Gécs-Gőcs személynevektől (más felfogás szerint a falunév alapjául szolgáló személynévben talán a Gergely becéző változatát kereshetjük). A Nagy- előtag a település méretére utalt, egyben megkülönböztette a szomszédos Kisgéctől.
Története
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Csengersima-Nagyg%C3%A9c_utcak%C3%A9p_2010-03-03.jpg/250px-Csengersima-Nagyg%C3%A9c_utcak%C3%A9p_2010-03-03.jpg)
A falu 1280-ban tűnt fel egy nemes nevében először, aki talán a Csák nemzetség tagja. A Géci család egyik ága a Csák nembeli Darai családdal volt rokonságban, s így lehetséges, hogy a falu Szamosdarával és Komlódtótfaluval együtt a Dunántúlról idetelepült Csák nemzetség eredetileg egységes birtoktestének volt a része, a kisnemesi családok pedig a nemzetség hajtásai.
A 14-15. században a Csarnovodai, Csáki, Bekcs, Darai és Drágfi családoké volt. 1476-ban a Szántai Becskiek is birtokosai és ők maradtak urai századokon át.
A 18. században mellettük az Ibrányi, Luby, Nozdroviczky és Péchy családok a földesurai, a múlt század közepén pedig a gróf Majláth, a Luby és a Péchy családok voltak.
1852-ben br. Haynau, az egykori bresciai hiéna a 200 ezer forintos vérdíjból megvásárolta a Kisgéci pusztát, és kúriát építtetett rajta a Majláth-kastélyból. A 20. század első felében Luby Béla, a Haynau-hitbizomány (39 ezer ha) és dr. Szomjas Lajos volt a legnagyobb birtokos.[3] Határában feküdt egykor Kisgéc, mely másodlagos település volt és a 14. században jött létre. Nagygéc igen közel fekszik a magyar-román államhatárhoz. A trianoni békeszerződés után a határ mentén felépített ún. lokalizációs töltés a település nyugati részén húzódott, így a falu a kelet felől érkező nagy árvizekkel szemben védtelen volt.
1970-ben a településnek 706 lakosa volt. Az 1970. május 13-án bekövetkezett árvízben a falu csaknem teljesen elpusztult. Újjáépítését árvízvédelmi okokból nem engedélyezték, a területre történő beköltözést pedig adminisztratív eszközökkel korlátozták.[4]
Az 1980-as népszámlálásra az egy évtizeddel korábbi lakosságnak csupán töredéke, 22 fő maradt a faluban. 1981-ben a település adminisztratív önállósága is megszűnt, területét Csengersimához csatolták.[1] 2011-ben a falu öt házában 10 fő élt.[1]
Nevezetességek
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2e/Nagyg%C3%A9ci_eml%C3%A9kpark.jpg/220px-Nagyg%C3%A9ci_eml%C3%A9kpark.jpg)
Református temploma két részből áll, az egyik még az Árpád-korból való, a másik Mátyás korából. Ma műemléki védelem alatt áll, ennek ellenére egészen 2014-ig folyamatosan pusztult.[5] Henszlmann Imre így írt róla: „A szentély egyik ablaka fölött három nyitott virágból, több bimbóból s levélből álló fűzér egy dúsabb kompoziczióju és önálló szatmári festészeti iskolára gyaníttat.”
2014-ben a Megmaradás Temploma terv keretében megkezdődött a templom felújítása, valamint egy kilátó és egy látogatóközpont építése.[6]
Emlékezete
- A Kormorán együttes egyik lemeze az In memoriam Nagygéc címet viseli emléket állítva a falunak.
- Évente falunapot tartanak az egykori lakók és leszármazottaik.
Híres emberek
- Itt született 1815-ben Rácz Pali cigányprímás, nótaszerző, népzenész.
Nagygéci emlékpark
A két hektáros Nagygéci Emlékparkban őshonos Kárpát-medencei gyümölcsfák ligetében 200 emlékoszlopon Kárpát-medencei települések ezrei Drávaszögtől Csángóföldig, Délvidéktől Temesig üzennek az utókornak. Az üzenetek főként az összetartozás, az összefogás, a nemzet fennmaradása, a határtalan magyarság, az emberiesség fontosságának, a szeretet erejének gondolatvilágát testesítik meg. Pár száz lelkes falutól a milliós nagyvárosig mindenféle település elküldte üzenetét, a legtöbb üzenet – 1004 darab – Erdélyből érkezett. A többség saját gondolatát írta meg, de sokan például Wass Albert,Széchenyi István,Babits Mihály, vagy Kölcsey Ferenc sorait tolmácsolták. A magyar költészet és irodalom remekei mellett azonban olyan bibliai idézetek, ókori bölcsességek, dalszöveg-részletek is érkeztek, amelyek mind értékes útravalóval láthatják majd el a Nagygécre látogatókat.[7]
Emléktáblát állítottak:
Jegyzetek
- ↑ a b c d e Csengersima. KSH. (Hozzáférés: 2017. május 6.)
- ↑ Csengersima (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal. (Hozzáférés: 2017. május 6.)
- ↑ http://www.szatmarilegendak.hu/latnivalok/csengersima-nagygec_hun.htm Archiválva 2016. március 4-i dátummal a Wayback Machine-ben Szatmári legendák
- ↑ Rakonczai János - Pistyák Erika.szerk.: Matolcsi Lajos: Az 1970-es Szamos és Túr menti árvíz, Az árvizek hatása az alföldi népesség migrációjára az elmúlt fél évszázadban (magyar nyelven). Békéscsaba: Nagyalföld Alapítvány, 118-127. o.. ISSN 0139-3545 [2003]
- ↑ A templom a muemlekem.hu-n. (Hozzáférés: 2013. augusztus 6.)
- ↑ A Megmaradás Temploma honlapja. (Hozzáférés: 2015. június 2.)[halott link]
- ↑ Archivált másolat. [2018. január 17-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2018. január 16.)
Források
- Szatmár vármegye. In Magyarország vármegyéi és városai: Magyarország monografiája. A magyar korona országai történetének, földrajzi, képzőművészeti, néprajzi, hadügyi és természeti viszonyainak, közművelődési és közgazdasági állapotának encziklopédiája. Szerk. Borovszky Samu. Budapest: Országos Monografia Társaság. 1908.
További információk
- Nagygéc, az elhagyott falu Archiválva 2011. szeptember 3-i dátummal a Wayback Machine-ben
- Emlékezés Nagygécre – YouTube-videó
- Ahol az Isten is Gaál – Index, 2011. július 24.
- Az elöntött falu: Nagygéc (Szeretlek, Magyarország!)
Magyarország-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap