Romain du Puy
Romain du Puy | |
Oultrejordain ura | |
Hivatali idő 1115 után – 1126 vagy 1134 körül | |
Uralkodó | II. Balduin jeruzsálemi király Fulkó jeruzsálemi király |
Előd | – |
Utód | Pagan |
Született | 11. század második fele Franciaország |
Elhunyt | 1133 után |
Házastársa | Richildis |
Gyermekei | Radulphus |
Romain du Puy, olykor Le Puy-i Romain (latinul: Romanus de Podio; Franciaország, ? – 1133 után) frank előkelő, keresztes lovag, a Jeruzsálemi Királyság Oultrejordain hűbéruradalmának első ura, a Fulkó jeruzsálemi király elleni bárói felkelés résztvevője.
Élete
Származásáról és családjáról nem sokat tudni: az eredetére utaló latin Podium nevet viselő helyek szép számmal találhatóak Franciaországban, de valószínűsíthetően az Auvergne tartománybeli Le Puy egyházmegyéből származott.[1][2] Le Puy püspökének, Monteil-i Adhemarnak, a keresztes hadjárat pápai legátusának és két testvérének, Vilmos Hugónak és Ferenc Lambertnek a követői közé tartozhatott, akik IV. Rajmund toulouse-i gróf provanszál seregével vettek részt az első keresztes hadjáratban. Adhemar püspök 1098. augusztus 1-jén bekövetkezett halála után a toulouse-i grófot ismerhette el közvetlen urának.[2] Romain du Puy 1100 előtt már Palesztinában volt[1] – IV. Rajmund gróf az év augusztusában elhagyta Palesztinát, de Romain du Puy vélhetőleg nem követte. Egy oklevélből Jonathan Riley-Smith arra következtetett, hogy Romain du Puy valamikor 1107 előtt Ramla első ismert várnagyaként szolgált;[3] de Hans Eberhard Mayer egyéb erre utaló adatok hiányában vitatja Riley-Smith állítását.[4]
I. Balduin jeruzsálemi király uralkodásának utolsó éveiben, 1115 körül,[5] vagy utódja, II. Balduin uralkodásának elején[1] Romain du Puy megkapta a királyság Oultrejordain hűbéruradalmát. Oultrejordain, ritkábban Transzjordánia, azaz „a Jordánon túl” az ókori Edom és Moáb területén feküdt, központja az első jelentősebb szentföldi keresztes erődként épült Montréal vára volt. Vazallusi uradalommá alakítása előtt királyi kézben volt, élén egy vicecomesszel.[6]
Nem egyértelmű, hogy Romain du Puy meddig bírta Oultrejordaint. Türoszi Vilmos krónikás tudomása szerint Romain du Puy volt a „Jordánon túli terület” (terra trans Iordanem) első ura, de őt és fiát „bűneik miatt” megfosztották birtokaiktól.[7][8] Egy dokumentum 1126-ban már Pagant, a kamarást nevezi Montréal, és vele együtt vélhetőleg Oultrejordain urának;[9][1] és ismeretes, hogy Romain du Puy részt vett az 1132 és 1134 második fele közöttre datált jaffai bárói felkelésben.[10] A zendülést Melisenda jeruzsálemi királynő rokona, II. Hugó jaffai gróf vezette a királynő társuralkodó férje, Fulkó jeruzsálemi király ellen, vélhetően azért, mert a király a feleségét félreállítva egyeduralomra tört.[11]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/26/Oultrejordain.png/280px-Oultrejordain.png)
Ennek nyomán a történészek három eshetőséget vázoltak fel. Az egyik szerint Romain du Puy kétszer lázadt fel: először II. Balduin ellen 1126 előtt, másodszor Fulkó király ellen 1134 körül. Ezt a változatot támogatja többek között Hans Eberhard Mayer, Joshua Prawer[12] és Malcolm Barber. Utóbbi elemzésében Romain du Puy ellentétbe került II. Balduin királlyal, de az uralkodónak csak azután nyílt módja elszámolni vele, hogy 1125-ben hazatért a szaracénok fogságából. Oultrejordain elvételével Romain du Puy-nak csak a jóval jelentéktelenebb szamáriai birtokai maradtak meg; részvétele a jaffai bárói zendülésében az 1126-os birtokmegfosztás miatti sérelemmel magyarázható.[13] Jean Richard a feltételezett első felkeléshez köti az Etablissement du roi Baudoin kihirdetését: az Etablissement lehetőséget biztosított az uralkodónak a hűbérbirtok visszavételére abban az esetben, ha azt bíró vazallusa megsértette a király kikötőlétesítési kiváltságát vagy engedély nélkül épített utat szaracén területre.[14]
A második elképzelés az, hogy Romain du Puy csak a jaffai bárói felkelésbe folyt bele, és emiatt veszítette el birtokait. E változatot követi Steven Runciman[5] és Steven Tibble. Tibble rámutat, hogy semmilyen forrás nem utal egy 1126 körüli belső zavargásra a királyságban; az ellenben dokumentált, hogy a jaffai bárói lázadásban való részvétel miatti büntetésként Romain du Puy megfosztatott valamennyi birtokától a királyságban. Tibble arra a következtetésre jut, hogy Romain du Puy Jordánon túli uradalma Balká térségében (terra Belcha) feküdt, míg a Montréal környéki vidék egészen 1126-ig királyi kézben maradt.[8] Denys Pringle is felveti annak a lehetőségét, hogy Romain du Puy uralma nem terjedt ki Montréalra, ezért kaphatta meg a várat 1126-ban Pagan kamarás.[15]
A harmadik elmélet Alan V. Murray nevéhez fűződik. Eszerint Romain du Puy ugyan nem kelt fel fegyverrel II. Balduin ellen, de 1124–25 között, míg II. Balduin Antiochiában, illetve szaracén fogságban volt, a király rovására szervezkedett. Szabadulása után II. Balduin ezt büntetendő fosztotta meg őt Oultrejordaintól; s Romain du Puy úgy csatlakozott II. Hugó felkeléséhez, hogy nem volt vesztenivalója. Murray szerint Türoszi Vilmos tévesen illette az „Oultrejordain ura” címmel Romain du Puy-t, mikor a jaffai lázadásról való részvételéről írt – az 1133-as, II. Hugóhoz kötődő oklevélen Romain du Puy valóban titulus nélkül szerepel.[16][17]
Arról, hogy Romain du Puy szamáriai birtokokkal is rendelkezett, egy 1129-es királyi adománylevél tanúskodik: a dokumentumban, melynek egyik tanúja maga Romain du Puy volt, II. Balduin király egy Nablusz környéki falvat adományoz a Szent Sír-templomnak, de az ajándék hatálya nem terjed ki azon lakosokra, akiket Romain du Puy korábban egy másik faluba rendelt át.[18]
Az időben legkésőbbi fennmaradt adat Romain du Puy életéről az 1133. esztendőhöz köthető: tanúskodott Hugó jaffai gróf utolsó olyan oklevelén, melyet a gróf Jaffa uraként állított ki.[18]
Családja
Egy 1118-as és egy 1130-as adománylevél alapján Romain du Puy feleségének neve Richildis volt; az 1130-as, a Jozafát-völgyi Szűz Mária-templommal kapcsolatos dokumentum utal gyermekeikre is: „Romanus de Podio, Richildis uxor et heredes” [Romanus de Podio, felesége, Richildis és örököseik].[19] Türoszi Vilmos név szerint is említést tesz Romain du Puy fiáról, Radulphusról, aki atyja után rövid ideig úgyszintén Oultrejordain ura volt: „Romanus de Podio et filius eius Radulphus” [Romanus de Podio és fia, Radulphus].[7]
Jegyzetek
- ↑ a b c d Murray 2000 228. oldal
- ↑ a b Riley-Smith 1983 729. oldal
- ↑ Riley-Smith 1983 729. és 731. oldal
- ↑ Mayer, Hans Eberhard: The Origins of the Lordships of Ramla and Lydda in the Latin Kingdom of Jerusalem. Speculum, LX. évf. 3. sz. (1985. július) 540. o.
- ↑ a b Runciman 1999 446. oldal
- ↑ Murray, Alan V: Baldwin of Bourcq: Count of Edessa and King of Jerusalem (1100–1131). Abingdon, Oxon; New York: Routledge. 2022. 112. o. = Rulers of the Latin East, 4. ISBN 9780367545307
- ↑ a b Liber XV, 21. In Türoszi Vilmos: A History of Deeds Done Beyond the Sea, II. kötet. Emily Atwater Babcock és A. C. Krey (ford.). New York: Columbia University Press. 1943. 127. o. ISBN 9780374903206
- ↑ a b Milwright, Marcus: The Fortress of the Raven: Karak in the Middle Islamic Period (1100–1650). Leiden és Boston: Brill. 2008. 28. o. = Islamic history and civilization, 72. ISBN 978 90 04 16519 9
- ↑ Barber 2012 154. oldal
- ↑ Mayer 1972 103–104. oldal; Runciman 1999 418. oldal
- ↑ Mayer 1972 106–108. oldal; Barber 2012 155. oldal
- ↑ Prawer, Joshua: Crusader Institutions. Oxford: Clarendon Press. 1980. 27. o. ISBN 9780198225362
- ↑ Barber 2012 154–55. oldal; Mayer 1972 106. oldal
- ↑ Mayer 1972 105–06. oldal
- ↑ Pringle, Denys: Montréal. In The Crusades: An Encyclopedia. Alan V. Murray (szerk.). (hely nélkül): ABC-CLIO, Inc. 2006. 853. o. ISBN 1-57607-862-0
- ↑ Murray, Alan V: Baldwin II and his nobles: Baronial factionalism and dissent in the kingdom of Jerusalem, 1118–1134. Nottingham Medieval Studies, XXXVIII. évf. (1994) 60–85., különösen 76–78. o. ISSN 0078-2122 doi
- ↑ RRH 147. In Röhricht, Reinhold: Regesta regni Hierosolymitani (MXCVII–MCCXCI). Innsbruck: Libraria Academica Wageriana. 1893. 37. o.
- ↑ a b Mayer 1972 105. oldal
- ↑ RRH 134. In Röhricht, Reinhold: Regesta regni Hierosolymitani (MXCVII–MCCXCI). Innsbruck: Libraria Academica Wageriana. 1893. 33–34. o.
Források
- ↑ Barber 2012: Barber, Malcolm: The Crusader States. New Haven és London: Yale University Press. 2012. ISBN 978-0-300-11312-9
- ↑ Mayer 1972: Mayer, Hans Eberhard: Studies in the History of Queen Melisende of Jerusalem. Dumbarton Oaks Papers, 26. sz. (1972) 93; 95–182. o.
- ↑ Murray 2000: Murray, Alan V: The Crusader Kingdom of Jerusalem: A Dynastic History, 1099–1125. Oxford: Prosopographica et Geneologica. 2000. ISBN 1-900934-03-5 Occasional Publications UPR, 4. kötet
- ↑ Riley-Smith 1983: Riley-Smith, Jonathan: The Motives of the Earliest Crusaders and the Settlement of Latin Palestine, 1095–1100. The English Historical Review, XCVIII. évf. 389. sz. (1983. október) 721–736. o.
- ↑ Runciman 1999: Runciman, Steven: A keresztes hadjáratok története. Veszprémy László (szerk.), Bánki Vera és Nagy Mónika Zsuzsanna (ford.). Budapest: Osiris Kiadó. 1999. ISBN 963-389-347-X
További információk
- Cawley, Charles: Romain du Puy életrajzi adatai. Foundation for Medieval Genealogy (angolul) (2019. október 10.) (Hozzáférés: 2020. május 16.) (HTML)
- Rey, Emmanuel-Guillaume: Les Seigneurs de Barut. Les Seigneurs de Mont-Réal et la terre d’outre le Jourdain. (franciául) Párizs: E. Leroux. 1896. Hozzáférés: 2023. május 13.
- Tibble, Steven: Monarchy and Lordships in the Latin Kingdom of Jerusalem, 1099–1291. Oxford: Clarendon Press. 1989. ISBN 9780198227311
Előző: – | Oultrejordain ura 1115 után – 1126 vagy 1134 körül | Következő: Pagan kamarás |
Középkorportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap