Szolnyecsnij (Habarovszki határterület)
Szolnyecsnij (Солнечный) | |
![]() | |
Közigazgatás | |
Ország | ![]() |
Föderációs alany | Habarovszki határterület |
Irányítószám | 682711 |
Körzethívószám | 42146 |
Népesség | |
Teljes népesség | 12 253 fő (2023)[1] |
Földrajzi adatok | |
Időzóna | UTC+10 |
Elhelyezkedése | |
![]() ![]() Szolnyecsnij Pozíció Oroszország térképén | |
![]() | |
![]() ![]() Szolnyecsnij Pozíció a Habarovszki határterület térképén | |
Szolnyecsnij weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Szolnyecsnij témájú médiaállományokat. |
Szolnyecsnij (oroszul: Солнечный) városi jellegű település Oroszország távol-keleti részén, a Habarovszki határterületen, a Szolnyecsniji járás székhelye. Az ónérc-bányászat és -dúsítás egyik központja volt a szovjet korszakban.
Népessége: 13 306 fő (a 2010. évi népszámláláskor).[2]
Elhelyezkedése
A település hegyes vidéken, a Szilinka (az Amur vízrendszeréhez tartozó kis folyó) partján, Komszomolszk-na-Amuretól kb. 40 km-re északnyugatra helyezkedik el.
Története
Sok más szovjet városhoz hasonlóan Szolcsecsnijt is egyetlen ipari tevékenység céljából – itt konkrétan az ónérc-termelés központjaként – alapították 1963-ban. Ekkorra már épült ércdúsító egy közeli bányászfaluban (mai neve: Gornij), az 1955-ben feltárt ónérc-lelőhely mellett. Az újabb érclelőhelyek felfedezése miatt a korábbitól 12 km-re új, nagyobb ércdúsító üzem épült, és azzal együtt épült, alakult ki Szolnyecsnij, 1977-től járási székhely. A kombinát fénykorában a szovjet ónérc-termelés egyik jelentős központja volt, valamint volfrám-, réz-, ólom-cink- és más koncentrátumokat állított elő.
Az 1990-es években a helyi ércbányászat és -dúsítás is válságos helyzetbe került, majd teljesen leállt. Emiatt a gazdasági válságot a település is megszenvedte. A privatizáció és többszöri tulajdonosváltást követően az érctermelés a 2010-es évek közepén újraindult. Másfél éves helyreállítás és korszerűsítés után, 2015 nyarán a tulajdonos cég bejelentette, hogy megkezdték az ércbányászatot és üzembe helyezték az ércdúsítót,[3] és a termelés 2017-ben is folyamatosan növekedett. [4]
Jegyzetek
- ↑ Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2023 года
- ↑ A 2010. évi népszámlálás adatai. Oroszország statisztikai hivatala. [2013. május 23-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2019. november 4.)
- ↑ «Селигдар» запустил обогатительную фабрику на Солнечном оловорудном месторождении[halott link] (Seligdar.ru, 2015-07-06. Hozzáférés: 2019-11-04)
- ↑ Interjú a Ruszolovo Rt. igazgatójával (Dalnyevosztocsnij Kapital, 2017. szeptember. Hozzáférés: 2019-11-04)
Források
- Antal Zoltán. Szovjetunió (II. kötet: Gazdaságföldrajz). Budapest: Gondolat Kiadó, 563. o.. ISBN 963-280-304-3 II. kötet (1980)
- Bolsaja szovjetszkaja enciklopegyija, 3. kiadás (orosz nyelven) (1970–1977)
- szerk.: Je. M. Poszpelov: Geograficseszkije nazvanyija mira: Toponyimicseszkij szlovar (orosz nyelven) (2001)
Földrajzportál
Oroszország-portál