Túrkeve
Túrkeve | |||
Református templom | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Régió | Észak-Alföld | ||
Vármegye | Jász-Nagykun-Szolnok | ||
Járás | Mezőtúri | ||
Jogállás | város | ||
Polgármester | Sallai Róbert Benedek (független)[1] | ||
Irányítószám | 5420 | ||
Körzethívószám | 56 | ||
Testvértelepülései | Lista
| ||
Népesség | |||
Teljes népesség | 7859 fő (2023. jan. 1.)[3] | ||
Népsűrűség | 36,2 fő/km² | ||
Földrajzi adatok | |||
Tszf. magasság | kb. 82[4] m | ||
Terület | 236,52 km² | ||
Földrajzi nagytáj | Alföld[5] | ||
Földrajzi középtáj | Közép-Tisza-vidék[5] | ||
Földrajzi kistáj | Szolnok–Túri-sík[5] | ||
Időzóna | CET, UTC+1 | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() | |||
![]() ![]() Túrkeve Pozíció Jász-Nagykun-Szolnok vármegye térképén | |||
Túrkeve weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Túrkeve témájú médiaállományokat. | |||
Sablon • Wikidata • Segítség |
Túrkeve város Jász-Nagykun-Szolnok vármegye Mezőtúri járásában, a Nagykunság szívében, a Hortobágy-Berettyó partján helyezkedik el. A helybeliek szóhasználatában Túrkevi vagy egyszerűen Kevi. Szomszédos települések Mezőtúr és Kisújszállás.
A város híres gyógyfürdőjéről, fesztiváljairól (elsősorban a Kevi Juhászfesztiválról), valamint gasztronómiai különlegességeiről. Ezek miatt a várost évről évre számos magyar és külföldi (főleg német) turista keresi fel, ami a mezőgazdaság mellett a település lakosainak egyik legfontosabb bevételi forrása.
Túrkeve területe már az őskor óta lakott. Az ókorban és a középkor elején, egészen a honfoglalásig szkíta-szarmata népcsoportok éltek itt, majd a honfoglaló magyarok népesítették be a vidéket. IV. Béla magyar király oklevele említi először Keveegyház néven 1261-ben. Szintén IV. Béla volt az aki, kunokat telepített a környékre. A kun származás tudata még mindig élénken él a településen.
Fekvése
Túrkeve város Jász-Nagykun-Szolnok vármegye keleti szélén (Kisújszállás és Mezőtúr városok között, a Hortobágy-Berettyó jobb partján) helyezkedik el.
Külterületébe tartozó területek: Malomzug, Kis-malomzug, Nagy-kaba, Kis-kaba, Csudaballa, Túrkeddi szőlő, Túrkedd, Póhamara, Pusztatúrpásztó, Szeles-hát, Ördögárka, Móriczi-földek, Fehértó, Bocskorkert, Nyomás, Toldi-kút.
A szomszédos települések: észak felől Kisújszállás, kelet felől Ecsegfalva, délkelet felől Dévaványa, dél felől Gyomaendrőd, délnyugat felől Mezőtúr, nyugat felől pedig Kuncsorba.
Megközelítése
Túrkeve a főutaktól viszonylag távol fekszik, ennek ellenére könnyen megközelíthető Mezőtúr és Kisújszállás felől is; mindkét település irányából 12-14 kilométerre helyezkedik el. Mezőtúron a 46-os, Kisújszálláson pedig a 4-es főút vezet keresztül; Túrkevét mindkét településsel a 4202-es út köti össze, amelyen menetrend szerinti buszjáratok is közlekednek.
Kuncsorba-Kétpó térségével a várost a 4203-as út kapcsolja össze, a Hortobágy-Berettyó mentén fekvő Balatanya külterületi városrész térségébe pedig a 42 102-es út vezet a központ felől.
A város 1975-ig vasúton is elérhető volt a Mezőtúr–Túrkeve-vasútvonalon, de mára már a vonal vágányait is felszámolták.
Éghajlata
Túrkeve Magyarország egyik legmelegebb éghajlatú városa, az éves csapadék mennyiség értéke viszont az országban a legalacsonyabbak közé tartozik (átlagosan évi 513 milliméter). A vízhiány éves szinten 130–175 milliméter. A napsütéses órák száma 2060 körüli. A fagy az országos átlagnál később kezdődik és korábban végződik, de itt az egyik legnagyobb hőingadozás az országban. Szeles-hát nem csak Túrkeve és Jász-Nagykun-Szolnok vármegye, hanem egész Magyarország legszárazabb területe is.
Hegyfoky Kabos, a helyi katolikus pap 1891 és 1919 között már meteorológia méréseket végzett, és meteorológiai állomását szervezett a településen, ami a budapesti, a fiumei és csíkszeredai után a negyedik volt az országban.
Története
Őskor
Már a csiszolt kőkorszakban is éltek emberek a Hortobágy-Berettyó vidékén, akiktől viszonylag gazdag leletanyag maradt az utókorra: tárgyak, használati eszközök, amik az egykor itt élők életmódjáról és életkörülményeiről tanúskodnak.
Ókor
Az ókor legfontosabb ránk maradt emlékei az úgynevezett kunhalmok. A legismertebb túrkevei kunhalom a Tere-halom. Györffy Lajos, a Finta Múzeum volt igazgatója szerint, itt állhatott Attila hun nagykirálynak, „Isten ostorának” (flagellum Dei) egyik fapalotája. 1985-ben kezdődtek meg az ásatások a Tere-halmon és környékén. Az eredmény kiemelten védett kunhalommá tette a Tere-halmot: 11 bronzkori település rétegeit találták meg. Ezenkívül a felszínre kerültek az itt élők használati tárgyai is. Az ásatásokat a szolnoki Damjanich Múzeum régészei, Csányi Marietta és Tárnoki Judit, valamint Makkay János az MTA Régészeti Intézetének főmunkatársa később is folytatta. Megjegyzendő az is, hogy a Tere-halmon megtalált, i. e. 1800 körülről származó leletek Európában a legészakibb bronzkori település maradványai.[6]
Nagy jelentőséggel bír még a Bokrosi-halom is. Itt 1941-ben csatornázás közben találták meg azt a honfoglalás-kori ezüst tarsolylemezt, amit ma a Nemzeti Múzeumban őriznek.
További kunhalmok Túrkevén: Burkus-halom, Csurgói-halom, Közép-halom, Legény-halom, Nagy-Póhamarai-halom, Pásztói-halom, Buga-halom, Remete-halom, Sárga-parti-halom, Lőrinc-halom, Túrkeddi-Nagy-halom, Vecserke-halom, Vénkerti-halom, Kőhalom, Kender-halom, Kettős-halom, Névtelen-halom, Csudabala-halom és Kengyel-halom.
Középkor
Egy ezüst és egy vas tarsolylemezen kívül más honfoglalás-kori leletet ezidáig nem találtak Túrkevén, azonban Anonymus szerint a honfoglalók a fentebb említett kunhalmoktól nem messze vonultak el. A falut az első írott forrás az Árpád-korban, 1261-ben említi Keveegyháza néven. Ez az oklevél arról tanúskodik, hogy I. László magyar király adományozta az egri püspökségnek Póhamarát, Túrkeddit és Keveegyházát.
A mai Túrkevén és környékén, Kevegyházán, Póhamarán, Túrkeddin és Nátán kunok telepedtek meg, és viszálykodás nélkül éltek egymás mellett a hun-avar-magyar-besenyő őslakossággal, később pedig az újonnan betelepülők és az őslakosok teljesen egybeolvadtak. A város belterülete vélhetően ma is azonos az Árpád-kori Keveegyháza faluhellyel.[7]
A tatárok elvonulása után újra benépesült három falut – Keveegyházát, Túrkeddit és Nagytelket (később Halásztelek) – 1476-ban Szücsy Pál kapta meg szolgálataiért. 1502-ben a kevi Ambrus pap, aki egyfajta főembere volt Dózsa Györgynek a krakkói egyetemen szerzett magas szintű képesítés, s ő hívta a kevéket Dózsa zászlaja alá. 1514-ben mivel a kevi jobbágyok részt vettek a Dózsa György vezette parasztfelkelésben, a seregeik egyik fő gyülekezőhelye ez a terület volt. 1959-ben 7000 15–16. századi ezüst dénárt találtak Túrkeve határában. 3588 érmét ma is a túrkevei Finta Múzeumban őriznek, a többi a szolnoki Damjanich Múzeumban látható.
Újkor
![]() | Lásd még: Redemptio |
A település 1551-ben, Szolnok eleste után került török uralom alá. A XVII. században Túrkevi birtokperek tárgya volt. Ezen perek végén, 1629-ben került Túrkeve a kiváltságos nagykun községek sorába. A földesúri zaklatások a törökök és a portyázó tatárok miatt 1655-re alig lakták Túrkevit.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e7/T%C3%BArkeve_els%C5%91_katonai_t%C3%A9rk%C3%A9pe.jpg/250px-T%C3%BArkeve_els%C5%91_katonai_t%C3%A9rk%C3%A9pe.jpg)
Később Thököly Imre kurucainak téli szállásaként szolgált. 1678-ban a kurucok és a császári hadak itt ütköztek meg egymással, 1680-ban pedig maga Thököly is járt Túrkevén. 1699-ben Túrkevi és környékét már elpusztított helységként tüntették fel.[8]
A település 1702-ben a Német Lovagrend birtoka lett. 1706-ban, a visszatelepítés kezdetén a kevieknek ismét menekülniük kellett a rabló rácok elől: II. Rákóczi Ferenc Rakamazra költöztette őket. Az újbóli visszatelepítések csak 1711-ben indultak meg.
1745. május 16. fordulópont volt a keviek életében. Ekkor Túrkevit, Móric-pusztát, Kis-kabát, Póhamara-pusztát és Csorba egynegyed részét 28 300 rajnai forintért és 42 lovas katona kiállításáért megváltották lakói, s ettől kezdve Túrkevi azon lakói, akik részt vettek a földek megváltásában szabadokká váltak, és kollektív nemesi jogokat kaptak.
Fényes Elek szerint:
„Szabad m. v. Jász- és Kun kerületekben, nem messze Tur városától a Berettyó mellett: 212 kath., 8237 ref., 23 óhitü lak., kath. és ref. anyatemplomokkal, ref. oskolákkal. Határa gazdag fekete kerti föld, s mindenik lakos a magáét egy tagban birja; szép szarvasmarhát és sok juhot tenyészt. 1753-ban Törő, Bot, Bujdosó lázzadók társaikkal együtt itt fogattak meg.”
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/J%C3%A1sz-Nagykun-Szolnok_county_map_%281891%29.jpg/250px-J%C3%A1sz-Nagykun-Szolnok_county_map_%281891%29.jpg)
Ezután Túrkeve békés fejlődését a II. világháborúig csak az 1774. évi tűzvész, az 1848–49-es forradalom és szabadságharc, és az 1863-as rendkívül nagy aszály zavarta meg, amiben a szarvasmarha-állomány 88%-a és a juhállomány 93,5%-a odaveszett. Emiatt megindult egy nagymértékű elvándorlás az aszály által kevésbé sújtott területekre, Szilágy -és Arad vármegyék irányába. A keviek 1873-ban Pásztót is megváltották.
1808-tól mezővárosi, pontosan „Nagykun városi” rangot kapott. Az 1848-49-es forradalom és szabadságharcban a keviek is részt vettek. A legnagyobb létszámban 1849 júliusában voltak jelen a keviek: ekkor 5000 nagykun lovaskatona között 1117-en voltak a keviek.
A lakosság létszáma az 1860-as évekre már meghaladta a 11 ezret. 1874-től rendezett tanácsú város rangot kapott. Első polgármestere a redemptus családból származó Nánássy János (1871–1890) volt.[6] 1876-ban csatolták Jász-Nagykun-Szolnok megyéhez, mint a Nagy-Kunság egyik városát,[9] így történelme és hagyományai révén a Nagykunság tájegységhez tartozik.
Legújabb kor
Sem az első világháború, sem a Trianoni békediktátum nem volt hatással a város életére. Körülbelül 600 túrkevei lakos esett el valamelyik hadszíntéren. Az 1925-ben felavatott emlékművük a Petőfi-téren, a Városháza épülete előtt áll. 1919-ben földosztást rendeltek el a településen, de ennek végrehajtására sohasem került sor a román intervenció miatt, aminek sok ártatlan kevi lakos esett áldozatul.
1925-óta van Túrkevén villanyvilágítás, és ugyanebben az évben a vízszolgáltatás javítása érdekében két artézi kutat is fúrtak az 1929-től a megyei város címet viselő településen.
Túrkevét a II. világháborúban már jóval súlyosabb csapás érte, mint az I. világháborúban. A szovjetek 1944. október 8-án érték el Túrkevét, de 1944. október 20-án a várost visszafoglalták a németek. A szovjetek 1944. október 22-én hajnalra végleg elfoglalták Túrkevét. A városra nem is ez a hosszas huzavona volt rossz hatással, hanem ami ezután következett. Történt ugyanis, hogy Szolnok felől két német Tigris tank érkezett az éj leple alatt a város határába, s az út mentén lévő a kukoricatáblában álltak lőállásba. Miután néhány járőröző szovjet katonát megöltek, visszavonultak Szolnok felé. Mikor a szovjetek rátaláltak a holttestekre, azt gondolták, hogy ez a helyiek műve, s ezért fel akarták gyújtani a várost. A városi elöljáróságnak ezt sikerült megakadályoznia, de csak úgy, hogy megengedték a szovjeteknek a szabad rablást. Az e nélkül is fosztogató szovjetek pedig kihasználták az alkalmat, hogy „legálisan” fosztogathatnak.
Közélete
Polgármesterei
- 1990–1994: Németh István (nem ismert)[10]
- 1994–1998: Németh István (FKgP-MDF)[11]
- 1998–2002: Németh István (FKgP)[12]
- 2002–2004: Dr. Szabó Zoltán (Túrkevén Élőkért Egyesület)[13]
- 2004–2006: Dr. Szabó Zoltán (független)[14]
- 2006–2010: Cseh Sándor (független)[15]
- 2010–2014: Dr. Szabó Zoltán (független)[16]
- 2014–2019: Vida Tamás (Fidesz-KDNP)[17]
- 2019–2024: Sallai Róbert Benedek (független)[1]
- 2024– :
A településen 2004. április 25-én időközi polgármester-választást tartottak, mert az addigi polgármester személye vonatkozásában összeférhetetlenségi körülmény merült fel.[18] Ennek ellenére a választáson ő is elindult, és meg is nyerte azt.[14]
A település képviselő-testülete (a 2010-es önkormányzati választás óta) a polgármesterrel együtt 9 főből áll. Az önkormányzat címe: 5420, Túrkeve, Petőfi tér 1., telefonszáma: (+36) 56/361-111, faxszáma: (+36) 56/361-030, hivatalos honlapja: www.turkeve.hu.
Lakosság
A város létszáma a rendszerváltást követő 25 év során 17,6 %-kal csökkent.
Év (jan.1.) | Lakó | ± | Lakás | Megjegyzés |
---|---|---|---|---|
1990 | 10 597 | 3 950 | népszámlálás | |
1991 | 10 523 | −74 ![]() | 3 983 | |
1992 | 10 417 | −106 ![]() | 3 994 | |
1993 | 10 304 | −113 ![]() | 4 005 | |
1994 | 10 128 | −176 ![]() | 4 005 | |
1995 | 10 420 | 292 ![]() | 4 005 | |
1996 | 10 333 | −87 ![]() | 4 007 | |
1997 | 10 271 | −62 ![]() | 4 015 | |
1998 | 10 150 | −121 ![]() | 4 019 | |
1999 | 10 117 | −33 ![]() | 4 019 | |
2000 | 10 061 | −56 ![]() | 4 006 | |
2001 | 10 240 | 179 ![]() | 4 011 | népszámlálás |
2002 | 10 181 | −59 ![]() | 4 006 | |
2003 | 10 047 | −154 ![]() | 3 999 | |
2004 | 9 935 | −112 ![]() | 3 994 | |
2005 | 9 786 | −149 ![]() | 3 988 | |
2006 | 9 640 | −146 ![]() | 3 986 | |
2007 | 9 545 | −95 ![]() | 3 984 | |
2008 | 9 394 | −151 ![]() | 3 985 | |
2009 | 9 215 | −179 ![]() | 3 995 | |
2010 | 9 049 | −166 ![]() | 4 001 | |
2011 | 9 008 | −41 ![]() | 3 978 | népszámlálás |
2012 | 8 985 | −23 ![]() | 3 978 | |
2013 | 8 869 | −116 ![]() | 3 981 | |
2014 | 8 749 | −120 ![]() | 3 981 | |
2015 | 8 678 | −71 ![]() | 3 985 | |
2016 | 8 563 | −115 ![]() | 3 985 | |
Forrás: Túrkeve. Helységnévtár. KSH. (Hozzáférés: 2017. február 2.) |
Lakosok száma | 8869 | 8749 | 8462 | 8146 | 7868 | 7859 |
2013 | 2014 | 2017 | 2021 | 2022 | 2023 |
2001-ben a város lakosságának 98%-a magyar, 2%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát.[19]
A 2011-es népszámlálás során a lakosok 87,8%-a magyarnak, 2,4% cigánynak, 0,3% németnek mondta magát (12,2% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál).
2022-ben a lakosság 91,3%-a vallotta magát magyarnak, 1,6% cigánynak, 0,4% németnek, 0,2% románnak, 0,1-0,1% ukránnak és lengyelnek, 1,7% egyéb, nem hazai nemzetiségűnek (8,6% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál).
Neve
A város neve két részből tevődik össze. A Túr- előtag a Hortobágy-Berettyó folyó régi nevére utal. A Keve pedig ősi magyar személynév, amely egy hun vezér neve is volt, és mind az ősmagyarok nyelvén, mind hun nyelven („kevi”) a jelentése: "kő". Az, hogy Keve vezér létezett-e a valóságban nem bizonyított, annyi viszont igen, hogy a település eredeti neve Keve lehetett. Ez abból következik, hogy a várost a helybeliek még ma is kevinek vagy túrkevinek mondják, ami nem meglepő, hiszen a települést közel 500 évig így hívták. A település neve a következőképpen változott az idők folyamán:
- Az 1261-es oklevél 1271-es átírásában Keveghaz (=Keveegyház) olvasható. E név arra utal, hogy a falunak temploma is volt, hiszen ezért illeszthették az eredeti településnév (Keve mögé az egyház utótagot).
- A 13. század végére, mire a település és a környék újra benépesült a tatárjárás után a település neve Keve lett. Valószínűleg ez az eredeti név újbóli felvétele és használata volt.
- A 15. századtól kezdve a név végi -e -i-re változott a tájnyelvi kiejtés miatt, és a megkülönböztetés végett a vidék folyójának, a Hortobágy-Berettyónak a régi nevét, a Túr-t illesztették a -kevi elé, s a település neve így Túrkevi lett.
- Habár a Túrkevi elnevezés napjainkig fennmaradt, a múlt század közepe óta a hivatalos okmányokon és dokumentumokon a Túrkeve nevet használják.[6]
Családtörténet
Túrkeve történetében számos család töltött be jelentős szerepet.
Vincze (nemes felsővályi): E családról Nagy Iván, neves genealógus is megemlékezik, ám az általa felállított családfa több helyen pontatlan.[20] A család történetéről pontos képet Pozsonyi László: Karrierek, konfliktusok, mindennapok egy Nagykun família életében (1745-1867) című műve ad, amiben kifejezetten a túrkevei ággal foglalkozik. Kiemelkedő egyéniség volt Vincze Márton, aki e családból először került Túrkevére. 3 ízben választották meg főbírónak, ezenkívül pályázott a nagykun kapitányi címre, ám ezt nem nyerte el. Kenéz Mihály, Hajdú István és Hajdú Benedek után ő váltotta a negyedik legnagyobb területet a redemptio idején. Ebben valószínűleg nagy része volt az apósától, Kallós Istvántól örökölt vagyonnak. Két fia közül az idősebb, István Mária Terézia testőrségének tagja, a fiatalabb, Pál, pedig túrkevei főbíró volt. Pál hasonnevű fia szintén kérelmezte felvételét a királynő testőrségének tagjai közé, ám kérelmét elutasították. István leszármazottai között sok kiváló katonát, így a Nádor-huszárezred kapitányát is megtaláljuk.[21]
Kallós (nemes borzovai): Szintén Pozsonyi László fent említett könyve mutatja be Túrkeve első főbírájának életét. Kallós István 1727-1733-ig évről-évre a település első embere volt, de már 1720-ban is betöltötte a főbírói hivatalt. Fiúutód nélkül halt meg idősebb lányát nemes kérszigeti Sárkány Miklóshoz, fiatalabb lányát pedig Vincze Mártonhoz adta hozzá.[21]
Sárkány (nemes kérszigeti): A Túrkevéhez közeli Kérszigetről (ma Dévaványa része) származó család története a 16. századra nyúlik vissza, amikor Sárkány László nemeslevelet kapott. Az ő leszármazottja volt többek között Pál, a vármegye táblabírája és esküdtje, valamint Miklós, aki Kallós István veje lett. Miklós gyermekei, János és Tamás Túrkevén maradtak, és itt alapítottak családot.[22]
Hajdu Hajdu János özvegye két fiával, Miklóssal és Istvánnal a visszatelepülők első csoportjával költözött az 1700-as évek közepén Túrkevére. Miklós Magyar Sárával kötött házasságából született Benedek. a redemptio idején Kenéz Mihály után a két testvér Hajdú István és Hajdú Benedek váltotta meg Túrkevén a legnagyobb területet. Benedek Debreczenyi Katalinnal kötött házasságából 7 gyermek született közülük Ferenc a túrkevei nemes Hajdu család őse. A család nemességét Ferenc, Mihály, József és Imre kérésére a Jász- és Kun-kerületekben 1842 augusztus 11-én, erősítették meg. A Hajdu család 2 évszázadon át meghatározó szerepet töltött be mind Túrkeve, mind a Nagykun-kerület társadalmi életében. Hajdu Mihályt 1848-ban nagykun kapitánnyá választották, Hajdu Ignác 1869 és 1875 között Túrkeve és a Nagykun-kerület országgyűlési képviselője. Hajdu Imre a város jelentős donátora, a túrkevei református templom 3 harangjának adományozója. Hajdu József 1896-tól 1901-ig a Túrkevét is magába foglaló Kunszentmiklósi központú országgyűlési választókerület képviselője. A család 1947-ban emigrációba kényszerült és hosszú vándorlás után Ausztráliában telepedett le. Hajdu József unokája Joe Hajdu a Melbourne-i Deakin Egyetem geográfia professzora több európai városról készült monográfia szerzője. 2015-ben jelent meg Budapestről írt könyve: Budapest: A History of Grandeur and Catastrophe cimen. Hajdu József dédunokái közül egyetlen él Magyarországon az is Budapesten.[23]
További megemlítendő családok: Győrffy, Nánássy (Nánási), Barna, Túri, Finta, Czihat (nemes dadai), Kánya, Madarász, Bot, Csáki (Csáky), Hollósi (nemes pozsonyi), Debreczeni (nemes zempléni), Vámos, Hagymási, Kohári (Koháry, a bárói, grófi, majd hercegi rangot is elnyert Koháry család oldalági rokona). A helyiek úgy tartják, hogy a tősgyökeres keviek között valamilyen rokonságnak feltétlenül lennie kell, s talán ezért is olyan kedvesek és segítőkészek egymással szemben.
Gazdasága
Mezőgazdaság
Túrkeve legfontosabb gazdasági adottsága a termőföld, mely löszös közepes vízbefogadó képességű, erősen víztartó. A rendszerváltás előtt nagy területeken sikeres meliorációs munkálatokat végeztek. Manapság gabonaféléket, elsősorban búzát, árpát, rozst és zabot termelnek a településen.
A város állattenyésztését az idők kezdete óta a juhtenyésztés fémjelzi. Ezen kívül jelentős a sertés, a baromfi -és a szarvasmarhatartás is. Sertésekből az 1960-1970-es években szinte minden háznál több tucatot tartottak.
Habár a táj nem kedvez a legtöbb gyümölcsfajta termesztésének, a szilva és az alma kivételt képez, hiszen ennek a két gyümölcsnek több fajtája is megterem ezen a vidéken.
Ipar
Régebben Túrkevén működött az országos nagyvállalat (AFIT) autó és gépjavító vállalat 17. telephelye, ami a rendszerváltás után nem sokkal megszűnt. Napjainkban magántőke befektetésével komoly beruházás zajlott és zajlik jelenleg is, autóalkatrész-gyártás és -beszállítás neves autógyárak részére.
Ásványkincsek
Hasznosítható ásványi és bányakincsei a földgáz, termálvíz, agyag és (kismértékben) homok. Vízkészletek a folyóvizekből vízkivétellel, továbbá a réteg- és mélységi vizek vonatkozásában bőségesen állnak rendelkezésre.
A település jelentős geotermikus energiával jelentkezik, aminek kiaknázása jelenleg folyamatban van, gázmotoros erőmű építésének tervezése/pályáztatása van folyamatban, ami jótékony hatással lesz mind gazdaságilag, mind környezetvédelmileg az itt élők számára.
Vallás
A 2001-es népszámlálás adatai alapján a lakosság 25,5%-a református, 5,9%-a római katolikus, 0,3%-a görögkatolikus, 0,2%-a pedig evangélikus vallású. A lakosság 0,8%-a más egyházhoz, vagy felekezethez tartozik. 54,3% nem tartozik egyetlen egyházhoz, vagy felekezethez sem. 12,9% ismeretlen, vagy nem válaszolt.[24]
2011-ben a vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 4,4%, református 17,9%, felekezeten kívüli 56,7% (19,9% nem nyilatkozott).[25]
2022-ben vallásuk szerint 13,8% volt református, 3,4% római katolikus, 9,3% református, 0,3% görög katolikus, 0,1% evangélikus, 0,6% egyéb keresztény, 0,4% egyéb katolikus, 48,6% felekezeten kívüli (32,6% nem válaszolt).[26]
Római katolikus egyház
A törökök kiűzése után a területet újra benépesítették, de ekkor a lakosok többsége református vallású volt. A helyi római katolikus hívek lelki gondozását előbb Törökszentmiklós, később pedig Karcag látja el.
1774-ben alapították meg a túrkevei egyházközséget, és 1782-ben megkezdik a paplak építését. 1783-ban már önálló a plébánia, s Túrkevén egy kis kápolna is áll. A ma is látható római katolikus templomot 1812-ben kezdték el építeni, de csak 1822-re készült el, s ekkor áldották meg. Ma Túrkeve a Szeged-Csanádi Egyházmegye Szarvasi Esperesi Kerületéhez tartozik.[27]
Református egyház
A református vallás 1567 után vert gyökeret Túrkevén. A település első lelkipásztora Czeglédi Nyírő János volt, aki 1568-tól volt itt lelkész. Habár a török hódítás és a Rákóczi-szabadságharc miatt csak 1723-től működhetett ismét egyházközség a településen, 1711 óta Túrkeve lakossága református többségű. A születési, halotti és esketési anyakönyveket 1743 óta vezetik folyamatosan.[28]
A ma már műemléki védelmet élvező késő barokk és klasszicista stílusú templom 1755-ben épült Kaszap Nagy István lelkészsége idején, Csermák Vencel debreceni építész vezetésével a korábbi templom kibővítésével. A XIX. század folyamán többször is átalakították a templomot. 1820-1821-ben megmagasították a tornyot, és új tetőt is helyeztek rá. 1835-ben elkészült az első orgona is, amely egészen 1908-ig működött. A megépítéséhez 1000 forintra volt szükség, amit közadakozásból gyűjtöttek össze. 1847-ben a templomhajó került a felújítás középpontjába: meghosszabbították és megmagasították, valamint kétemeletes karzatokkal bővítették, s ez által az ülőhelyek száma 1800-ra nőtt. A tornyot mindkét irányba kiszélesítették, s így olyan széles lett, mint a templomhajó. Még ugyanebben az évben két új ajtó is a helyére került. 1858-ban Hajdu Imre (ügyvéd), helyi földbirtokos felajánlásából a németországi Bochumban három harangot készítettek acél-réz ötvözetből a túrkevei református egyházközség számára.[29] A harangok elkészíttetése 1412 porosz tallérba került. Csillogásuk miatt a helyiek "ezüstharangnak" nevezik őket. A korábbi harangokat Jászberénynek, Rákóczifalvának és Kuncsorbának ajándékozták a keviek.[28] 1907-ben és 1981-1982-ben ismét felújították a templomot.[30] 1908-ban két helybéli özvegyasszony felajánlásából készült el a ma is használt 17 regiszteres, 1400 sípos hangversenyorgona. Építője a pécsi Angster József volt.[31]
Maga a templom 16 méter széles és 52,6 méter hosszú. A torony magassága 42,3 méter. A kerengő 18,3 méteres, az óralapok pedig 25 méteres magasságban vannak. A hajó tetőfelülete 930 m², lefedéséhez 35 000 cserépre van szükség. A fal vastagsága 130–150 cm között van. A mennyezetet kazetták és gipszstukkók díszítik.[28]
1913-ban a túrkeveiek 90 %-a (13 447 lakosból 12 149 fő) református vallású volt.[28] Ma Túrkeve a Tiszántúli Református Egyházkerület Nagykunsági Egyházmegyéjéhez tartozik.
Természeti értékei
A város közigazgatási területének jelentős része a Körös-Maros Nemzeti Park Igazgatóságának kezelése alá tartozik a Hortobágy-Berettyó folyó vadregényes tájai, valamint az ecsegpusztai túzok és ugartyúk élőhelye védelmében.
Azonban nem csak e két faj miatt bír oly nagy természeti értékkel a terület. A Hortobágy-Berettyóban 3-féle békalencse (apró-, keresztes -és púpos békalencse) él, amelyek a vízitökkel, a vízi tündérfátyollal, a békatutajjal, a vízi rucaörömmel, valamint a sulyommal együtt alkotják a folyó vízinövényeinek csodálatos világát. A part mentén és a sekélyebb részeken sok a nádas, amely az ágas békabuzogány, sárga nőszirom és fekete nadálytő élőhelye.[32] A halastavak környéke a farkas kutyatejnek, az ártéri ligeterdők pedig a fehér nyárnak, a fűzfának, a kocsányos tölgynek és a kökénynek szolgál otthonául.[33] A füves puszták leggyakoribb növénye az apró lila virágú sziki sóvirág, a sziki őszirózsa, az orvosi székfű (vagyis a kamilla), a közönséges cickafark és a sokfelé őshonos réti ecsetpázsit, amely akár 1 méteresre is megnőhet. Habár kisebb mennyiségben fordul elő, de megél itt a veresnadrágcsenkesz és a közönséges nyúlánksárma is. Ez utóbbi védett növény a legnagyobb számban Pásztón található meg, ahol mintegy 3000 tő él.[34]
A vidék állatvilága is nagyon gazdag. Habár a folyó halfaunáját a belé öntött szennyvíz erősen veszélyezteti, három halfaj: a kurta baing, a vörösszárnyú keszeg és a réti csík halrajai mondhatni zavartalanul élnek itt. Igaz, ez utóbbi állománya a folyószabályozások után valamivel megcsappant. Jóval kisebb számban előforduló védett halfajok még a vágó csík, a halványfoltú küllő (melynek természetvédelmi értéke 10 000 Ft egyedenként) és a széles durbincs.[32] Ami a madárvilágot illeti, a környéken – nagyobb kiterjedésű erdőterületek hiányában – a vízi -és pusztai madárfajok az elterjedtek. Gyakori látvány a folyóparton a tőkés réce, a búbos vöcsök, a szárcsa, a nádirigó és a nagy kócsag is.[32] A rétek madarai a mezei pacsirta és a sárga billegető.[35] Az árterekben él a szürke légykapó, a szalakóta (fokozottan védett, természetvédelmi értéke 500 000 Ft), a szajkó, a tengelic és az erdei pinty.[36] Ez utóbbi két fajt a városban is meg lehet figyelni, csakúgy, mint a főleg parkokban és kertekben élő sárgarigót, fekete rigót, vörösbegyet, széncinegét, verebet, füsti fecskét, nagy fakopáncsot, házi rozsdafarkút, a sárga -és tüzesfejű királykát.[37] 2011 januárjában legalább 63 réti fülesbagoly is megjelent Túrkevén. Ezek a madarak fokozottan védettek, természetvédelmi értékük egyedenként 250 000 forint.[38]
Az apróbb emlősök, mint például az ürge, a mezei nyúl és a mezei pocok a mező lakói.[39] Az apróbb erdős területeken erdei egérrel, erdei cickánnyal, görénnyel és menyéttel is találkozhatunk. Éjjelente az itt élő négy denevérfaj (a törpe-, a kései-, a korai -és a szürke hosszúfülű denevér), valamint a keleti sün is előmerészkedik nappali búvóhelyéről. A túrkevei határban rengeteg őzet lehet megfigyelni. Gyakran bemerészkednek egészen a város szélén lévő kertekig és temetőkig.[40]
Nevezetességek, látnivalók
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fd/T%C3%BArkevei_tarsolylemez_rajza.jpg/250px-T%C3%BArkevei_tarsolylemez_rajza.jpg)
- az 1755-ben épült kazettás mennyezetű református templom
- a református lelkészi hivatal, amely a város egyik legrégebbi épülete és a református templommal együtt országos védelemben részesülő műemlék
- az 1812 és 1822 között épült klasszicista stílusú Szent Péter és Pál római katolikus, szintén műemléki védelmet élvező templom
- az 1951-ben alapított Finta Múzeum (a környék bronzkori leleteivel, az Árpád-kori ezüst tarsolylemezzel, Móric falu és Csudaballa középkori emlékeivel népművészeti alkotásokkal és a helybeli művészek munkáival)[41]
- a Vadász Pál Ház és Kiállítóterem, a Finta Múzeum időszaki kiállítóterme
- a város határában, Túrkeve-Ecseg-pusztán talált tarsolylemez.[42]
- az 1860-ban épült Petőfi Sándor Általános Iskola
- az 1899-ben épült Városháza
- a Petőfi Sándor Általános Iskola 1909-ben szecessziós stílusban épült Kossuth utcai épülete, az egykori leányiskola
- az Egressy Béni Zeneiskola épülete a zeneszerző Talamasz Lajos által készített bronz portréjával
- az I. világháborús emlékmű a 383 túrkevei hősi halott nevével
- a II. világháborús emlékmű, néhai Finta Sándor túrkevei, és Győrfi Sándor karcagi szobrászművész alkotása
- Ifj. Finta Sándor Családi mű szobra
- az Iván Sándor szobrász által készített, Táncsics Mihályt ábrázoló portrészobor
- a Talamasz Lajos szobrász által készített, Petőfi Sándort ábrázoló szobor
- a Talamasz Lajos szobrász által készített kopjafa a kunok betelepülésének emlékére
- a Balogh Zsigmond fafaragó által készített kopjafa a török hódoltság alatt a Túrkeve környéki elpusztult falvak emlékére
- a '48-as emlékpark és kopjafa
- a 2000-ben létesült Millenniumi emlékpark
- a 2007-ben épült Autóbusz-pályaudvar
- a Túrkeve Termál- és Élményfürdő, Apartman és Kemping[43]
- a város északnyugati határán húzódó, az Alföldet átszelő Csörsz árka.
- Kunhímzés állandó kiállítás a Művelődési Házban (Táncsics M. u. 16.)[44]
Kulturális programok, rendezvények, fesztiválok
- Kevi Böllértalálkozó (februárban)
- Majális (májusban)
- Kevi Juhászfesztivál (májusban)
- Motoros Találkozó (júliusban)
Gasztronómia
Túrkeve két helyi eredetű étellel is büszkélkedhet:
- A kevi birkapörkölt: Habár birkapörköltet máshol is készítenek, és nem csak a Nagykunságban, hanem Magyarország más vidékein is, a túrkevei mégis egyedi. A kevi birkapörköltet a birka fejének és lábainak parázson való megperzselése után a birka más részeivel együtt készítik meg, s ez az amitől olyan különleges. A minden év májusában Túrkevén megrendezendő Kevi Juhászfesztiválra az egész országból sereglenek a profi és az amatőr szakácsok, hogy összemérjék tudásukat a helyiekkel, és hogy összehasonlíthassák a különböző tájak, különböző birkapörköltjeit.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5a/Juh%C3%A1szfesztiv%C3%A1l_T%C3%BArkev%C3%A9n_%282009%29.jpg/250px-Juh%C3%A1szfesztiv%C3%A1l_T%C3%BArkev%C3%A9n_%282009%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d5/T%C3%BArkeve_l%C3%A9gi_fot%C3%B3.jpg/250px-T%C3%BArkeve_l%C3%A9gi_fot%C3%B3.jpg)
- A keviperec: A sodrott keviperec csak akkor az igazi, ha kézzel sodorták, és nem tartalmaz mesterséges eredetű adalékanyagokat.
- Természetesen Túrkevén is készítettek hagyományos pásztor- és paraszti ételeket, így a slambuc, a pötyő és a vízicibere sem idegen a keviek számára.
Sport
Túrkevén az első hivatalos szakosztály 1898-ban alakult Túrkevei Lawn Tennis Egylet néven. Ebben az időben karolták fel az úszást és a korcsolyázást is. Az 1910-es évek elején a labdarúgás került az érdeklődés középpontjába, elsősorban a túrkevei születésű Takács Dánielnek, aki a Budapesti Törekvés SE tagjaként 1910 és 1912 között 3 alkalommal volt a magyar nemzeti válogatott labdarúgója. Ekkoriban alakult meg a Túrkevei Athlétikai Club (TAC) is. Az ez után következő időszak (I. világháború, Tanácsköztársaság) nem tett jót a túrkevei sportéletnek. 1920-től ismét a labdarúgásé lett a főszerep. A városi csapat sorra aratta a győzelmeket a környék más településeinek csapatai elleni barátságos mérkőzéseken. A helyi sportélet még élénkebb lett, amikor 1929-ben megalakult a Nagykun Sport Liga. 1930-ban és 1934-ben is Túrkevén rendezték meg a Nagykun Viadalt (sorrendben a másodikat és a negyediket). Ez utóbbi alkalomra készült el a még ma is használatban lévő sportpálya. Az 1934-es rendezvény védnökei kiemelkedő személyiségek voltak: gróf Bethlen István korábbi miniszterelnök, Gömbös Gyula akkori miniszterelnök és Szolnok vármegye főispánja, vitéz Nagybányai Horthy István, a kormányzó testvére, aki a lovassági versenyeken is részt vett. Ezen a rendezvényen a helyi versenyzők összesítésben a III. helyet szerezték meg Kisújszállás és Karcag versenyzői mögött.[45] Ebben az időben ért el nagy sikereket Kiss Lajos, válogatott középtávfutó, és T. Kiss Lajos országúti kerékpározó.[46] A II. világháborúig, amikor a helyi fiatalok képzését a Levente Egyesület vette át, a versenyzők sikert-sikerre halmoztak elsősorban labdarúgásban és birkózásban.[45]
Túrkevén mindig kiemelkedő jelentősége volt a birkózásnak. A legkiválóbb birkózók Bíró László (Európa-bajnok, világbajnoki második helyezett, kétszeres Európa-bajnoki második helyezett és kétszeres olimpiai résztvevő), Kiss Sándor (Európa- és világbajnokság, valamint olimpiai résztvevő), Lakatos Győző, Kiss Károly és Szarka Imre (országos bajnokok), valamint Kiss Ferenc (országos második helyezett).[47]
A birkózás mellett a kézilabda is jelentős szerephez jutott a városban. A város férfi -és női csapatai 1964 óta állandó résztvevői a megyei első és másodosztálynak,[48] illetve a labdarúgás is jelen van településen. A túrkevei felnőtt labdarúgócsapat a megyei II. osztályban szerepel.
Testvérvárosai
Híres szülöttei
- Gajzágó Salamon (1830. február 2. – 1898. március 2.) a Magyar Királyi Állami Számvevőszék elnöke, a főrendiház tagja.
- Tóth János (1864. július 16. – Budapest, 1929. december 23.) államtitkár, belügyminiszter, felsőházi tag, országgyűlési képviselő.
- Finta Miklós ecsegpusztai pásztor, s gyermekei, akik közül Finta Sándor (1881. június 12. – Los Angeles, 1958. augusztus 2.) az Amerikai Egyesült Államokban alkotott szobrászként és íróként. Testvére, Finta Gergely (1883. február 22. – Budapest, 1947. február 23.) is szobrászként dolgozott Rodin párizsi műhelyében és itthon. Legfiatalabb testvérük, Finta Sámuel (1892. december 8. – 1979. augusztus 8.) szintén szobrász lett. Ő elsősorban sírkőfaragással foglalkozott, de több szobra is készült.
- Gedő Lipót született Groszman (1887. október 5. – New York, USA, 1952. július 28.) magyar grafikus, karikaturista, festő.
- Korda Sándor (1893. szeptember 16. – London, 1956. január 23.), Korda Zoltán (1895. június 3. – Hollywood, 1961. október 13.), és Korda Vince (1897. június 22. – London, 1979. január 4.), akik a filmművészet világhírű személyiségei lettek.
- Madarász Katalin (1934. január 23.) és Farkas Rozália (1962. december 10.) nótaénekesnő, Ábrahám Miklós (1928. december 7. – Mezőtúr, 2011. július 4.) nótaénekes, Koltai László (1981. február 13.) nótaénekes, valamint Balogh Márton (1946. január 30. – 2010. július 18.) néptáncos, népdalénekes és kunkapitány.
- Nagy Emma, Solt Jenőné (1895. március 13. – Budapest, 1957. március 8.) költő.
- Györffy Lajos (1897. július 15. – Budapest, 1986. március 20.) tanár, helytörténész.
- Hagymásy Sándor (1907. január 3. – 1988. december 20.) néprajzkutató.
- Ratkai Lajos, (1931. február 21.) szobrászművész.
- Darin Sándor (1932. július 8.) okleveles gépészmérnök.
- Túri Péter (1939. február 19.) asztalos, a Nemzeti Színház díszlet-műtermének vezetője. Szörényi Levente és Bródy János összes munkájának díszletét ő tervezte, beleértve az 1983-as István, a királyt is.
- Dr. Csáki Csaba (1940. november 13.) Széchenyi-díjas agrárközgazdász, egyetemi tanár, az MTA rendes tagja.
- dr. Vilmos Endre egyetemi tanár, a Malév volt gazdasági vezérigazgató-helyettese, nemzetközi sporttisztviselő.
- Balogh András (1962. március 6.) Aase-díjas magyar színész.
- Gaál Erzsi 1951. szeptember 29. – 1998. június 11. magyar színésznő, rendező.
- Dénes Piroska 1932. május 22. – 2001. október Jászai Mari-díjas és Aase-díjas magyar színésznő.
- Dr. Lapis Károly, (Túrkeve, 1926. április 14. –) Széchenyi-díjas magyar orvos, patológus, onkológus, professor emeritus, az orvostudományok kandidátusa (1957) és doktora (1968), a Magyar Tudományos Akadémia tagja.
Díszpolgárai
- Gajzágó Salamon, a Magyar Királyi Állami Számvevőszék Elnöke (1892)
- Dr. Nánási Lajos (1991)
- Örsi Julianna néprajzkutató, történész, nyugalmazott múzeumigazgató (1993)
- Kórizs István, középiskolai tanár, majd igazgató, később tanácselnök (1994)
- Madarász Katalin, nótaénekesnő (1994)
- Dr. Nagy Károly, kataszteri nyilvántartó, majd VB titkár (1996)
- Dr. Balogh János, Széchenyi-díjas zoológus, ökológus, egyetemi tanár, az MTA rendes tagja (2000)
- Süveges István, a túrkevei KTSZ vezetője, később önkormányzati képviselő és a pénzügyi bizottság elnöke (2004)
- Karakas Ida, tanár (2008)
- Balogh Márton, a Honvéd Művészegyüttes és az Állami Népi Együttes néptáncosa, népdalénekes és kunkapitány (posztumusz, 2011)[49]
- Dr. Csáki Csaba, Széchenyi-díjas agrárkögazdász, egyetemi tanár, az MTA rendes tagja (2011)[49]
Légifotó-galéria
- Túrkeve légi fotón
- Túrkeve Termál a magasból
- Túrkeve légi felvételen
- Túrkeve látképe madártávlatból
- Túrkeve önkormányzat, fentről fényképezve
- Temető Túrkevén a levegőből
Jegyzetek
- ↑ a b Túrkeve települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Nemzeti Választási Iroda, 2019. október 13. (Hozzáférés: 2024. június 13.)
- ↑ https://pastel.diplomatie.gouv.fr/cncdext/dyn/public/atlas/rechercheAtlasFrance.html?criteres.collectiviteId=24667
- ↑ Magyarország helységnévtára (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2023. október 30. (Hozzáférés: 2023. november 5.)
- ↑ Túrkeve, Hungary (angol nyelven) (html). Global Gazetteer. (Hozzáférés: 2012. január 15.)
- ↑ a b c Magyarország kistájainak katasztere. Szerkesztette Dövényi Zoltán. Második, átdolgozott és bővített kiadás. Budapest: MTA Földrajztudományi Kutatóintézet. 2010. ISBN 978-963-9545-29-8
- ↑ a b c Bacskai Sándorné: Adatok Túrkeve közéletéhez. (Hozzáférés: 2011. július 2.)
- ↑ A város történelme. (Hozzáférés: 2011. július 30.)
- ↑ Túrkeve ismertetője a Vendégvárón. [2011. április 13-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. július 30.)
- ↑ 1877. évi I. törvénycikk. [2007. november 7-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. július 2.)
- ↑ Túrkeve települési választás eredményei (magyar nyelven) (txt). Nemzeti Választási Iroda, 1990 (Hozzáférés: 2020. február 21.)
- ↑ Túrkeve települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Országos Választási Iroda, 1994. december 11. (Hozzáférés: 2020. február 11.)
- ↑ Túrkeve települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Országos Választási Iroda, 1998. október 18. (Hozzáférés: 2020. április 6.)
- ↑ Túrkeve települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Országos Választási Iroda, 2002. október 20. (Hozzáférés: 2020. április 6.)
- ↑ a b Túrkeve települési időközi választás eredményei (magyar nyelven) (html). Nemzeti Választási Iroda, 2004. április 25. (Hozzáférés: 2020. május 28.)
- ↑ Túrkeve települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Országos Választási Iroda, 2006. október 1. (Hozzáférés: 2020. április 6.)
- ↑ Túrkeve települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Országos Választási Iroda, 2010. október 3. (Hozzáférés: 2020. március 23.)
- ↑ Túrkeve települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Nemzeti Választási Iroda, 2014. október 12. (Hozzáférés: 2020. február 12.)
- ↑ Időközi önkormányzati választások 2004-ben (magyar nyelven) (html). Nemzeti Választási Iroda, 2004 (Hozzáférés: 2020. május 28.)
- ↑ A 2001-es népszámlálás nemzetiségi adatsora
- ↑ https://books.google.hu/books?id=n-sGAAAAQAAJ&printsec=frontcover&hl=hu&source=gbs_v2_summary_r&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false
- ↑ a b Archivált másolat. [2014. február 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. április 7.)
- ↑ http://vfek.vfmk.hu/00000108/orosz21.htm
- ↑ Scheftsik, György. JÁSZ-NAGYKUN-SZOLNOK VÁRMEGYE MULTJA ÉS JELENE. Kalotai László, 185-186. o. (1935)
- ↑ http://portal.ksh.hu/pls/portal/!CP.hnt2.telep?nn=28228[halott link]
- ↑ Túrkeve Helységnévtár
- ↑ Túrkeve Helységnévtár
- ↑ Archivált másolat. [2012. november 15-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. augusztus 1.)
- ↑ a b c d Túrkeve Újság, XXIII. évfolyam, októberi szám, 8. o.
- ↑ Végh Sándor lelkész: Túrkeve 1743-1789 keresztelési, házassági, halotti akv. pp. 14, 15. túrkevei református egyház. (Hozzáférés: 2021. május 20.)
- ↑ Református templom Túrkeve Kossuth Lajos út
- ↑ http://nagyvofely.hu/turkeve/templomok
- ↑ a b c Czeglédi Erzsébet: Szülőföldem, Túrkeve, 163-165. o.
- ↑ Czeglédi Erzsébet: Szülőföldem, Túrkeve, 169-170. o.
- ↑ Czeglédi Erzsébet: Szülőföldem, Túrkeve, 177. o.
- ↑ Czeglédi Erzsébet: Szülőföldem, Túrkeve, 178. o.
- ↑ Czeglédi Erzsébet: Szülőföldem, Túrkeve, 171. o.
- ↑ Czeglédi Erzsébet: Szülőföldem, Túrkeve, 181. o.
- ↑ Megszállták Túrkevét a réti fülesbaglyok. fn.hu, 2011. január 6. (Hozzáférés: 2011. július 2.)
- ↑ Czeglédi Erzsébet: Szülőföldem, Túrkeve, 180. o.
- ↑ Czeglédi Erzsébet: Szülőföldem, Túrkeve, 174. o.
- ↑ Archivált másolat. [2010. december 10-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. augusztus 2.)
- ↑ Finta Múzeum (Túrkeve), www.museum.hu
- ↑ http://www.turkevetermal.hu/
- ↑ Túrkevei Városi Művelődési Intézmény és Könyvtár – kulturális programok, rendezvények Túrkevén
- ↑ a b Túrkeve Újság XXIII. évfolyam, augusztusi szám, 2. o.
- ↑ Túri Imre: Szülőföldem, Túrkeve, 276-278. o.
- ↑ Túri Imre: Szülőföldem, Túrkeve, 287-293. o.
- ↑ Túri Imre: Szülőföldem, Túrkeve, 294-299. o.
- ↑ a b Helyi kitüntetések adományozása. Túrkeve város hivatalos weboldala, 2011. július 19. (Hozzáférés: 2011. augusztus 12.)
Források
- Györffy Lajos: Túrkeve népessége a török világban (1935)
- Dankó Imre: Túrkeve családneveinek társadalmi vonatkozásai (1953)
- Györffy Lajos: A Túrkevei Finta Múzeum története 1961-1971 (1971)
- Hagymás Sándor és Urbán László: A közös gazdálkodás 30 éve Túrkevén: 1948-1978 (1979)
- Hagymásy Sándor és Dankó Imre: Legeltetési társulatok Túrkevén a 19-20. században (Egy közbirtokosság működése.) (1981)
- Ács Zoltán és Dankó Imre: Jobbágyszökések Szabolcs megyéből Túrkevére a 18. század első felében (1981)
- Dr. Henkey Gyula és Kalmár Sándor: Túrkeve népességének etnikai-embertani vizsgálata (1981)
- Dr. Örsi Julianna, Dankó Imre, Botka János, Bracsok Istvánné, Cseh Sándor, Márki Gábor, Szilágyi Károly: Túrkevei emlékkönyv (1991)
- Dr. Örsi Julianna: Túrkeve földje és népe I. (1992)
- Dr. Örsi Julianna: Túrkevei emlékkönyv 4. (1994)
- Dr. Örsi Julianna: Túrkeve földje és népe II. (1996)
- Talpalló Piroska: Túrkeve kislexikona (1996)
- Talpalló Piroska: Túrkeve lexikona (2000)
- Talpalló Piroska, Bacskai Sándorné, Túri Imre, Czeglédi Erzsébet, Győri József és Kovács Gy. István, Csajbók Ferencné: Szülőföldem, Túrkeve (2000)
- Dr. Örsi Julianna: Túrkeve földje és népe III. (2000)
- Dr. Örsi Julianna: Túrkevei emlékkönyv 5. (2001)
- Dr. Örsi Julianna, Bartha Júlia, Vadász István, Füvessy Anikó, Tóth Eszter Zsófia, Kelemen Pálné, Szendrei Eszter, Kurucz János, Hekliné Herbály Katalin, Karcagi Gáborné, Pap Zsigmondné, R. Kiss István: Családok, famíliák, nemzetségek (2003)
- Talpalló Piroska: Túrkevei képes ki kicsoda (2007)
- Dr. Örsi Julianna, Árvai Imre, Baán Katalin, Kapás János Zsolt, Pólya Pál, Szabó Ferenc, Dr. Tóth Albert, Teremi Sándor: Túrkeve (2008)
- Talpalló Piroska: Túrkevei képes ki kicsoda 2. (2010)
- Pozsonyi Zoltán: A Felsővályi Vincze család története – Karrierek és konfliktusok egy nagykun família életében (1745-1867) (2010)
- Szendrei Eszter: Törésvonalak. A rendszerváltás hatása Túrkeve társadalmára (2011)
További információk
- Túrkeve Televízió
- Webkamera Túrkevén
- Térkép – Kalauz – Túrkeve
- Túrkevei Kulturális Egyesület
- Kevi Tükör
- Túrkevei alkotók oldala, FINTA szobrász testvérek
- Túrkevei Idegenforgalom
- Túrkeve Termál -és Élményfürdő, Apartman és Kemping
- Túrkeve – Turizmus
- A Nagykun Együttműködési Társulás hivatalos befektetői és információs honlapja
- Nimfea Természetvédelmi Egyesület
- Dr. Nánási Lajos Továbbtanulási Alapítvány
- Tíz kun település akciócsoport
- Nagykunságért
- Lebontott emlékek, elvesztett épületek – megyeszékhelyek, kistelepülések
Kapcsolódó szócikkek
Magyarország-portál
Földrajzportál