Vayer Lajos
Vayer Lajos | |
Született | 1913. június 30. Budapest |
Elhunyt | 2001. március 31. (87 évesen) Budapest |
Állampolgársága | magyar |
Nemzetisége | magyar |
Gyermekei | Vayer Tamás |
Foglalkozása | művészettörténész, egyetemi oktató, akadémikus |
Kitüntetései | Széchenyi-díj (1993) |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Vayer Lajos (Budapest, 1913. június 30. – Budapest, 2001. március 31.) Széchenyi-díjas művészettörténész, az MTA rendes tagja (1991).
Családja
Tanár-családból származott, atyja, id. Vayer Lajos (1879–1955)[1] latint és görögöt tanított, tankönyveket írt, édesanyja Neugebauer Sarolta.
1938-ban vette feleségül Zibolen Ágnest, ő is művészettörténettel foglalkozott, egy fiú gyermekük született Vayer Tamás, aki a Tavaszmező utcai gimnáziumban érettségizett. Az édesanya 1999-ben, a fiú atyja halála után két hónappal halt meg.
Életpályája
Felsőfokú tanulmányokat a budapesti egyetemen folytatott történelem-művészettörténet szakon (1931-1935), 1935-ben kapott diplomát. Domanovszky Sándor, Hajnal István, Szentpétery Imre, Hekler Antal nagy hatással voltak történelmi, művelődéstörténeti és művészettörténeti tanulmányaira.
Egyetemi doktori disszertációját a barokk művészetről írta Gerevich Tibor témavezetésével. Pályáját 19336-ban a Szépművészeti Múzeum részét képező Történelmi Képcsarnokban kezdte, majd 1937-1950 között osztályvezetője volt az 1940-ben a Magyar Nemzeti Múzeumba áthelyezett gyűjteménynek. 1946-ban egyetemi magántanárrá habilitálták. 1947-ben elnyerte a Római Magyar Akadémia ösztöndíját, hazatérve a Szépművészeti Múzeum főigazgató-helyettesi beosztásában dolgozott (1949-1955). 1952-ben a művészettörténet tudomány kandidátusa, 1961-ben doktora. 1958-1978 közt az ELTE Művészettörténeti Tanszéken tanszékvezető egyetemi tanár.[2] Nyugalomba vonulása után is aktív szereplője maradt a tudományos közéletnek, kivéve életének utolsó két évét, amikor már beteg volt.
Az Acta Historiae Artium című művészeti szakfolyóiratot szerkesztette 1957-88 közt. A velencei biennálé magyar miniszteri biztosa 1958-78 közt. 1975-ben a Princetoni Egyetem meghívott professzora. 1990-ben akadémiai levelező taggá, 1991-ben rendes taggá választották. 1978-ban tanítványai emlékkönyvet adtak ki 65. születésnapja alkalmából. 1993-ban, 80. születésnapján, a Magyar Nemzeti Galériában rendeztek kiállítást tiszteletére.[3]
Kutatási területe
A régi európai, elsősorban a reneszánsz művészet, az ikonográfia és ikonológia, a grafikus művészetek, valamint a 19-20. század magyar művészete.
Főbb művei[4]
- Pázmány Péter ikonográfiája. Egy. doktori értek. is. (Századok, 1935)
- Szelepcsényi György, a művész. (Bp., 1937)
- Magyar uralkodók. (Bp., 1942)
- Martinovics képmásai. (Századok, 1946)
- Kossuth alakja az egykorú művészetben. (Emlékkönyv Kossuth Lajos születése 150. évfordulójára. Bp., 1952)
- Rembrandt. (Bp., 1953, 2. kiad. 1955, angolul is)
- A rajzművészet mesterei. XIV–XVIII. század. A Szépművészeti Múzeum régi külföldi rajzgyűjteményének legszebb lapjai. (Bp., 1957, 2. kiad. 1972, német és olasz nyelven)
- Masolino és a római reneszánsz kezdetei. A San Clemente-bazilika freskóciklusa. Doktori értek. is. (Bp., 1962)
- Az itáliai reneszánsz művészete. Egy. tankönyv. (Bp., 1982, 2. kiad. 1998)
- A Psychomachia és a Legenda aurea. Piero della Francesca arezzói főművének ikonológiai problémái, 1987
- Raffaello freskói a Vatikánban. (Bp., 1987)
- Témák, formák, ideák. Vál. tanulmányok a festészet, a szobrászat és a grafika művészetének történetéből. (Bp., 1988)
- Piero della Francesca arezzói ciklusának ikonológiája – példa a művészettörténet-tudomány interdiszciplinaritására. Akadémiai székfoglaló. (Elhangzott: 1990. dec. 13.)
Társasági tagság
- Az UNESCO Nemzetközi Művészettörténeti Bizottságának elnöke (1969-73), majd tiszteletbeli tagja
Díjak, elismerések
- Akadémiai Díj (1964)
- Herder-díj (1968)
- Széchenyi-díj (1993)
Jegyzetek
- ↑ Bp. IX. ker. állami halotti akv. 459/1955. fsz.
- ↑ Bardoly István: Főbb szereplők – A tanszék tanárai és diákjai 1954 és 1962 között. (Hozzáférés: 2023. március 23.)
- ↑ Marosi Ernő, Beke László: Kiállítás Vayer Lajos tiszteletére 80. születésnapjának évében (1993. december 3 - 1994. január 2.) Kiállítási katalógus. Budapest : MNG, MTA Művészettörténeti Kutatóintézet, 1993. 111 p.
- ↑ Lista www.artportal.hu nyomán
Források
- Művészeti lexikon. Főszerk. Zádor Anna és Genthon István. 2. köt. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1968. 650-651. o.
- Ki kicsoda 2000: Magyar és nemzetközi életrajzi lexikon, csaknem 20 000 kortársunk életrajza, főszerk. Hermann Péter, I–II, Budapest, Greger-Biográf, 1999, ISSN 1215-7066 – Vayer Lajos szócikkét ld. II. köt. 1713. o.
- Kortárs magyar művészeti lexikon III. (P–Z). Főszerk. Fitz Péter. Budapest: Enciklopédia. 2001. 860. o. ISBN 963-8477-46-6
- Névpont
További információk
- Vayer Lajos, artportal.hu
- Marosi Ernő: Megemlékezés. Vayer Lajos (1913-2001), Magyar Tudomány, 2001/9. sz.
Művészetportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap