Deuterium
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ce/Blausen_0527_Hydrogen-2_Deuterium.png/250px-Blausen_0527_Hydrogen-2_Deuterium.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/29/Urey.jpg/250px-Urey.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/Deuterium_oxide_Norsk.jpg/250px-Deuterium_oxide_Norsk.jpg)
Deuterium, også kalt tungt hydrogen, er en stabil isotop av hydrogen. Deuteriumkjernen kalles vanligvis for deuteron og består av et nøytron og et proton. Dette er i motsetning til den vanligste hydrogenkjernen (i varianten protium) som består av kun ett proton. Isotopnavnet kommer fra det greske navnet deuteros, som betyr to (her fra antall subatomære partikler i kjernen). Omtrentlig 0.015 % av all hydrogen er deuterium (0.030 % i forhold til vekt). I havet finner man omtrent et deuteriumatom pr. 6500 hydrogenatom.
Den kjemiske formelen for deuterium er 2H eller D. Det kalles også for hydrogen-2.
Første beskrivelse
Deuterium ble først oppdaget spektroskopisk og beskrevet av kjemikeren Harold Urey (Columbia University) sent i 1931. Dette bidro til at han fikk Nobelprisen i kjemi i 1934.
Anvendelse av deuterium
Deuterium er den vanligste bestanddel i hydrogenbomber, en type atombombe. Hydrogenbomber kalles også fusjonsbomber. Deuterium erstatter vanlig hydrogen i tungtvann som brukes for å bremse nøytroner i kjernefysiske anlegg. Denne deuteriumets egenskap (at den i mindre grad absorberer nøytroner) gjør det generelt anvendelig i kjernereaktorer som benytter ikke-anriket uran, da i form av tungtvann (D2O).
Deuterium kan også benyttes som brensel i fusjonsreaktorer, både rent og blandet med tritium.
Se også
- Hydrogen
- Protium
- Tritium