Evelyn Ashford
Evelyn Ashford | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 15. apr. 1957[1][2]![]() Shreveport[3] | ||
Beskjeftigelse | Sprinter, friidrettsutøver ![]() | ||
Utdannet ved | University of California, LA Roseville High School | ||
Nasjonalitet | USA | ||
Utmerkelser | Honda Sports Award for Track & Field (1977)[4] | ||
Evelyn Ashford på Commons |
Medaljeoversikt | |||
---|---|---|---|
Konkurrerte for ![]() | |||
Olympiske leker | |||
Gull | Los-Angeles 1984 | 100 m | |
Gull | Los-Angeles 1984 | 4 × 100 m | |
Gull | Seoul 1988 | 4 × 100 m | |
Gull | Barcelona 1992 | 4 × 100 m | |
Sølv | Seoul 1988 | 100 m | |
Panamerikanske leker | |||
Gull | San Juan 1979 | 100 m | |
Gull | San Juan 1979 | 200 m |
Evelyn Ashford (født 15. april 1957 i Shreveport i Louisiana) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver. Hun hadde en lang og innholdsrik karriere. Hun deltok i sitt første OL i 1976, og i siste OL 16 år senere, i 1992.
19 år gammel kom Ashford på femteplass på 100 meter under OL i 1976 i Montréal. Til OL i 1980 i Moskva fire år senere var hun regnet blant gullfavorittene på både 100 og 200 meter, men hun fikk ikke delta, siden USA og de fleste vestlige land boikottet lekene i protest mot Sovjetunionens invasjon i Afghanistan.
I 1983 satte hun først verdensrekord på 100 meter med 10,79, og var favoritt til å vinne 100 meter i det første verdensmesterskapet i friidrett i Helsingfors. I finalen forstrakk hun imidlertid en muskel, og falt.
Hun skulle endelig få sin revansj under OL i 1984 i Los Angeles. Like før lekene ble hun skadet, og måtte trekke seg fra kvalifiseringsheatene på 200 meter. Hun deltok imidlertid på 100 meter, og vant øvelsen på ny olympisk rekord. Hun løp også ankeretappen på det amerikanske stafettlaget, og sikret seg nok en gullmedalje.
Under OL i 1988 i Seoul ble hun slått av Florence Griffith Joyner på 100 meter. I 4 × 100 m stafett løp hun igjen ankeretappen, og vant sin tredje olympiske gullmedalje, til tross for en dårlig veksling.
I sin siste olympiske deltakelse i Barcelona i 1992, ble hun slått ut i semifinalen på 100 meter, men vant sin tredje gullmedalje på rad på kortstafetten.
Referanser
- ^ Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Evelyn-Ashford, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 60079[Hentet fra Wikidata]
- ^ Olympedia[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.collegiatewomensportsawards.com[Hentet fra Wikidata]
Eksterne lenker
- (de) Evelyn Ashford – Munzinger Sportsarchiv
- (en) Evelyn Ashford – Olympics.com
- (en) Evelyn Ashford – Olympic.org
- (en) Evelyn Ashford – Olympedia
- (en) Evelyn Ashford – World Athletics
- (en) Evelyn Ashford – National Track & Field Hall of Fame
- (en) Evelyn Ashford – Track and Field Statistics
- v
- d
- r
![De olympiske ringer](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5c/Olympic_rings_without_rims.svg/50px-Olympic_rings_without_rims.svg.png)
- 1928: Betty Robinson
- 1932: Stanisława Walasiewicz
- 1936: Helen Stephens
- 1948: Fanny Blankers-Koen
- 1952: Marjorie Jackson
- 1956: Betty Cuthbert
- 1960: Wilma Rudolph
- 1964: Wyomia Tyus
- 1968: Wyomia Tyus
- 1972: Renate Stecher
- 1976: Annegret Richter
- 1980: Ljudmila Kondratjeva
- 1984: Evelyn Ashford
- 1988: Florence Griffith-Joyner
- 1992: Gail Devers
- 1996: Gail Devers
- 2004: Julija Njestsiarenka
- 2008: Shelly-Ann Fraser
- 2012: Shelly-Ann Fraser-Pryce
- 2016: Elaine Thompson
- 2020: Elaine Thompson-Herah
- 2024: Julien Alfred
- Menn
- EM
- VM
- OL
- Kvinner
- EM
- VM
- OL