Joël Robuchon
Joël Robuchon | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Joël Daniel Robuchon 7. apr. 1945[1][2][3][4] ![]() Poitiers[1][3] | ||
Død | 6. aug. 2018[5][2][3][4]![]() Genève[1] | ||
Beskjeftigelse | Kjøkkensjef, sakprosaforfatter, restauratør ![]() | ||
Nasjonalitet | Frankrike | ||
Utmerkelser | 6 oppføringer Offiser av Æreslegionen Meilleur Ouvrier de France (1976) Offiser av Den nasjonale fortjenstorden Kommandør av ordenen for landbruksfortjenster Offiser av Ordre des Arts et des Lettres Eckart Witzigmann Prize (2013) | ||
Joël Robuchon på Commons |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b2/Jo%C3%ABl_Robuchon%27s_restaurant_-_Tokyo.jpg/250px-Jo%C3%ABl_Robuchon%27s_restaurant_-_Tokyo.jpg)
Joël Robuchon (født 7. april 1945 i Poitiers i Frankrike, død 6. august 2018 i Genève i Sveits[6]) var en fransk kokk.
Han publiserte flere kokebøker, ledet komiteen for Larousse Gastronomique, og hadde en rekke kulinariske fjernsynsprogrammer i Frankrike.[7][8] Han drev en rekke restauranter i Bangkok, Bordeaux, Hongkong, Las Vegas, London, Macao, Monaco, Montreal, Paris, Singapore, Taipei, Tokyo og New York City.
Robuchon fikk tittelen «Århundrets kokk», som ellers bare er blitt tildelt Paul Bocuse, Frédy Girardet og Eckart Witzigmann. Han var ved sin død den kokken i historien som hadde fått flest Michelin-stjerner: 32 stjerner fordelt på restauranter i 13 land.[9][10][11]
Liv og virke
Bakgrunn
Robuchon kom fra en dypt katolsk familie fra beskjedne forhold i Poitiers. Faren var murer og moren var renholder.[12][13] Da han var tolv år, begynte han på gutteseminaret i Mauléon i Deux-Sèvres med tanke på eventuelt å bli katolsk prest. Etter noen år fremstod det avklart at det var en annen vei han skulle gå.
Tidlig virke som kokk
Robuchon begynte sin kokkeutdannelse i 1960 ved restauranten Relais de Poitiers. I 1974 ble han kjøkkensjef i Hôtel Concorde La fayette i Paris. Han ble kåret til «Frankrikes beste håndverkskunstner» (Meilleur Ouvrier de France).
I 1978 ble han restaurantsjef (Chef-Directeur) ved Les Célébrités i Hôtel Nikko i Paris.
Egne restauranter
I 1981 grunnla han sin første egne restaurant, Jamin i Paris, som i 1984 fikk tre stjerner (høyest oppnåelige) i Guide Michelin. Han ledet selv denne restauranten til 1993. Den ble videreført av andre.
I 1989 kom grunnleggelsen av Château Restaurant Taillevent-Robuchon (oppgitt i 2004) i Tokyo, og dette ble opptakten til en egen og verdensomspennende kjede av restauranter på høyeste gastronomisk nivå. Så fulgte i 1994 (til 1996) Restaurant Joël Robuchon i Paris og i 2001 Restaurant Robuchon à Galera i Hôtel Lisboa i Macao.
Et noe annet konsept fulgte Ateliers de Joël Robuchon: Her serveres det ved en lang bardisk. I 2003 åpnet slike «atelieer» i Paris og Tokyo.
I 2004 åpnet Château Restaurant de Joël Robuchon i Tokyo, Restaurant Joël Robuchon i Hôtel Métropole i Monaco, La Table de Joël Robuchon i Paris og i Tokyo og Café de Joël Robuchon i Tokyo. I 2005 og 2006 fulgte videre seks restauranter: Restaurant Joël Robuchon og Atelier de Joël Robuchon, begge i hotellet MGM Grand i Las Vegas, Atelier de Joël Robuchon i hotellet Four Seasons i New York City, Atelier de Joël Robuchon og La Cuisine de Joël Robuchon i London og Atelier de Joël Robuchon i Hongkong.
Fra 1987 tilkom en rekke engasjementer som rådgiver; først som teknisk rådgiver for matvareprrodusenten Fleury Michon, 1991–2005 som president for Section Cuisine i konkurransen Meilleurs ouvriers de France, 1992–2001 som sjefrådgiver for Restaurant Laurent i Paris, 1996 som rådgiver for merkevareprodusenten r Reflet de France, 1996–2004 som sjefrådgiver ved Restaurant l’Astor i Paris og i 2000 som rådgiver for Café Legal i Paris.
Blant hans mest kjente signaturretter var det en potetstappe med mye smør, en kaviargelé med blomkålkrem og en trøffelterte.[14][15]
Publikasjoner (utvalg)
- Tout Robuchon. Paris 2007: Perrin. ISBN 978-2-262-02716-2
- The Complete Robuchon. New York 2008: Grub Street. ISBN 978-1-906502-22-5
- Le Meilleur et le plus simple de Robuchon. Paris 1999: LGF. ISBN 978-2-253-08200-2.
- Les dimanches de Joël Robuchon. Paris 1999: La Chêne. ISBN 978-2-84277-214-7.
- Le Meilleur et le plus simple de la pomme de terre. Paris 1999: LGF. ISBN 978-2-253-08159-3.
- Joël Robuchon, Guy Job: Les Recettes des grands chefs : Desserts. Paris 2004: Le Livre de Poche. ISBN 978-2-253-16616-0.
- Food and Life, Joël Robuchon, Dr. Nadia Volf. New York 2014. Assouline Publishing. ISBN 978-1-614-28264-8
Billedgallerier
- Noen etablissementer.
-
- Château restaurant Taillevent-Robuchon i Tokyo.
-
-
- Las Vegas.
- Noen av chef Joël Robuchons kulinariske kreasjoner.
-
-
-
-
-
-
Referanser
- ^ a b c www.lefigaro.fr[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Who's Who in France, Who's Who in France biografi-ID 22121[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c fichier des personnes décédées, deces.matchid.io, besøkt 6. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Munzinger Personen, oppført som Joel Robuchon, Munzinger IBA 00000030934, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ «Joël Robuchon : disparition d'un génie de la gastronomie», verkets språk fransk[Hentet fra Wikidata]
- ^ «Den franske mesterkokken Joël Robuchon er død» (norsk). 6. august 2018. Besøkt 10. august 2018.
- ^ «Chefs Around the World» (PDF). Travel International. Våren 2005. s. 28. Arkivert fra originalen (PDF) 28. november 2007. «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. november 2007. Besøkt 8. august 2018.
- ^ «L'Atelier of Joel Robuchon: The Artistry of a Master Chef and His Proteges». Wiley & Sons. Arkivert fra originalen 14. desember 2007. Besøkt 25. november 2007. «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. desember 2007. Besøkt 8. august 2018.
- ^ Holmberg, Sara Berge (6. august 2018). «Joël Robuchon, kokken med flest Michelin-stjerner, er død». Godt.no. Besøkt 6. august 2018.
- ^ Ng Kai Ling (20. oktober 2010). «Local flavour, world-class food». The Straits Times. Besøkt 2. november 2010.
- ^ Masterchef: The Professionals 2010 (Episode 16)
- ^ Colette Monsat (6. august 2018). «Joël Robuchon : disparition d'un génie de la gastronomie». lefigaro.fr. .
- ^ Thibaut Danancher (6. august 2018). «Joël Robuchon, le maestro des fourneaux». lepoint.fr.
- ^ Wolfram Siebeck: Robuchon, 12. Januar 2012
- ^ Fredy Gsteiger: Auspüriert, 12. juli 1996
Eksterne lenker
- Offisielt nettsted
- (en) Joël Robuchon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons