Xitang-kirken i Beijing
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/Western_church04.jpg/250px-Western_church04.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ac/Inside_of_westen_beijing_church_2.jpg/250px-Inside_of_westen_beijing_church_2.jpg)
Xitang-kirken i Beijing er en av de fire større katolske kirkene i den kinesiske hovedstaden. Den ligger vest i Beijing, derav navnet: Xi=vest; 西堂 Vestkirken. Kirken har en lang historie.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/Altar_of_westen_beijing_church.jpg/250px-Altar_of_westen_beijing_church.jpg)
I Kangxi-keiserens 44. regjeringsår kom den pavelige legat patriark Charles-Thomas Maillard de Tournon på pavelig oppdrag i forbindelse med ritestriden i Kina. I hans følge var det tre prester, blant dem en fader Teodorico Pedrini. De ble senere ansatt på lavere nivå i keiserens hoff: Pedrini underviste en av keiserprinsene, han som senere skulle bli Yongzheng-keiseren, i Vestens lærdom.
I 1723 kjøpte Pedrini den nåværende kirketomt i Xizhimen i hovedstaden, og bygde en rekke residenser der likesom en kirke som han gav tittelen Vår Frue av de syv smerter. Pedrini var vincentiner, og han lot prester fra flere kongregasjoner som misjonerte i Kina benytte kirken og residensene.
Da Pedrini døde 77 år gammel i 1746 ble han begravet i Vestkirkens lille kirkegård. Ikke så lenge etter ble anlegget hovedkvarteret for to misjonskongregasjoner for ordenssøstre, St. Josefs døtre og vincentinerinnene.
I 1811 ble det ved keiserlig dekret bestemt at bare de kirkefolk som stod i det keiserlige hoffs tjeneste fikk lov å oppholde seg i Beijing. Myndighetene rev så fullstendig Vestkirken, slik at intet var igjen av den kirke som Pedrini hadde bygget 89 år tidligere.
I 1860, da de kirkelige eiendommer ble restituert, gjenoppbygde biskop Joseph Martial Mouly Vestkirken. Den ble innviet i 1867.
Under bokseropprøret ble kirken og residensene fullstendig rasert den 14. juni 1900, denne gang ved ildspåsettelse. Tolv år etter ble kirken gjenoppbygd og fikk navnet Vår Frue av Karmelfjellet.
Minnetavler i kirken minnes denne forhistorie:
- D. O. M.
- TEODORICUS PEDRINI. PRESB. CONGR. MISS., INFAN-
- TIUM IMPERATORIS KANGHSI PRÆCEPTOR, AN. DOM. 1723
- HUNC FUNDUM PROPRIO ÆRE EMIT, IN EOQUE ECCLESIAM
- SUB AUSPICIIS SEPTEM DOLORUM B.M.V. DEO DEDICAVIT,
- QUÆ TEMPORE PERSECUTIONIS KIATSING (1811) FUNDI-
- TUS EST DESTRUCTA.
- POSTEA A.D. 1867, ILL. DD. MOULY, C.M., HIC NOVUM SA-
- CRUM ÆDIFICAVIT. QUOD DIE 15 JUNII 1900 BOXORES
- FLAMMIS TRADIDERUNT, DUM PAROCHUM ECCLESIÆ
- MAURITIUM DORE, C.M. SACERDOTEM CRUDELITER
- TRUCIDANT.
- TANDEM, ANNO DOMINI 1912 LARGITATE BENEMERITÆ
- ROSALIÆ BRANSSIER, SOCIETATIS PUELLARUM CA-
- RITATIS, TERTIA HÆC ECCLESIA SUB TITULO B.M. DE
- MONTE CARMELO ÆDIFICATA EST.
- IN QUORUM MEMORIAM ILL. DD. JARLIN, C.M., VIC. AP.
- PEKINESIS, HUNC LAPIDEM EREXIT.
Under kulturrevolusjonen var kirken stengt for gudstjenester, men ble gitt tilbake til katolikkene den 23. desember 1994.
Den kinesiske katolske mariafromhet gir seg utslag i kirkens kor, særlig i dekorasjonsbildet innenfor alteret.
Litteratur
- Jean Charbonnier, M.E.P. (red.): Guide to the Catholic Church in China 2004, China Catholic Communication, Singapore 2004
- William Devine: The Four Churches of Peking, London / Tientsin 1930
Eksterne lenker
Beskrivelser fra "China Daily"