Aceros nipalensis
Aceros nipalensis | |
![]() | |
Stare de conservare | |
---|---|
![]() specie vulnerabilă[1] | |
Clasificare științifică | |
Supradomeniu | Biota |
Supraregn | Eukaryota |
Regn | Animalia |
Subregn | Eumetazoa |
Încrengătură | Chordata |
Subîncrengătură | Vertebrata |
Infraîncrengătură | Gnathostomata |
Supraclasă | Sarcopterygii |
Clasă | Reptilia |
Subclasă | Tetrapodomorpha |
Infraclasă | Elpistostegalia |
Supraordin | Dinosauria |
Ordin | Saurischia |
Subordin | Theropoda |
Infraordin | Tetanurae |
Familie | Bucerotidae |
Gen | Aceros |
Nume binomial | |
Aceros nipalensis[2][3][4][5] | |
Hodgson, 1829 | |
Modifică date / text ![]() |
Aceros nipalensis este o specie de pasăre rinocer care poate fi întâlnită în Bhutan, nord-estul Indiei, în special în Arunachal Pradesh, subcontinentul Indian și Asia de Sud-Est. Este local dispărută în Nepal din cauza vânătorii și pierderii semnificative a habitatului.[6] Există mai puțin de 10.000 de adulți rămași în sălbăticie.[7] Cu o lungime de aproximativ 117 centimetri,[7] este printre cele mai mari păsări rinocer. Părțile inferioare, gâtul și capul sunt puternic rufescente la masculi, dar negre la femele.
Descriere
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2c/Rufous-necked_Hornbill.jpg/220px-Rufous-necked_Hornbill.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ac/Rufous-necked_Hornbill_in_Flight_Mahananda_WLS_India_06.12.2015.jpg/220px-Rufous-necked_Hornbill_in_Flight_Mahananda_WLS_India_06.12.2015.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/86/Rufous_Necked_Hornbill_2.jpg/220px-Rufous_Necked_Hornbill_2.jpg)
Capul, gâtul și partea inferioară a corpului masculului sunt colorate rufescent, cu o colorare mai profundă pe flancuri și abdomen. Penele primare de mijloc și din jumătatea inferioară a cozii au vârfurile albe. Restul penajului păsării rinocer este de un verde închis lucios și negru. Penele de sub coadă sunt de culoare castanie amestecat cu negru.[8]
Pe de altă parte, femela este neagră, cu excepția porțiunii finale a cozii și a vârfurilor penelor primare de mijloc, care sunt albe. Indivizii tineri seamănă cu adulții de același sex, dar nu au crestele de la baza superioară a ciocului.[8]
Ciocul nu are o cască adevărată, dar este îngroșat la baza sa. Are un număr de creste întunecate pe partea superioară, care sunt absente la tineri și cresc în număr o dată cu vârsta, până la aproximativ șapte. Comisura ciocului este ruptă la ambele sexe.[8]
Răspândire
Dintre toate păsările rinocer, această specie are cel mai nordic areal, care se întinde din centrul Bhutanului și nord-estul Indiei până în vestul Thailandei și nord-vestul Vietnamului.[9]
În India, pasărea a fost înregistrată în următoarele arii protejate:[10]
- Parcul Național Namdapha, Arunachal Pradesh.
- Parcul Național Manas, Assam.
- Rezervația de Tigri Buxa, Bengalul de Vest.
- Sanctuarul pentru Animale Sălbatice Mahananda, Bengalul De Vest.
- Sanctuarul pentru Animale Sălbatice Eaglenest, Arunachal Pradesh.
- Sanctuarul pentru Animale Sălbatice Kamlang Arunachal Pradesh.
- Sanctuarul pentru Orhidee Sessa, Arunachal Pradesh.
- Rezervația de Tigri Pakke Arunachal Pradesh.[11]
Limita vestică a acestei păsări rinocer este Sanctuarul pentru Animale Sălbatice Mahananda din Bengalul de Vest.[10]
Ecologie
În timp ce este predominant o pasăre de păduri crestate și deluroase, în principal păduri de foioase la altitudini de 150–2.000 m,[6] a fost înregistrată și în pădurile uscate.[7] Perioada de cuibărit se întinde din martie până în iunie, iar copacii preferați sunt înalți și au circumferințe largi. Aceste comunități de păsări rinocer se deplasează între o pădure în alta, în funcție de sezon, pentru a se hrăni cu fructele copacilor fructiferi care se schimbă în funcție de condițiile locale.[7]
Cultură
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1d/East_Siang_Bulup-JN_Museum_SMI_441.jpg/220px-East_Siang_Bulup-JN_Museum_SMI_441.jpg)
Această pasăre rinocer apare în literatura sanscrită cu epitetul vārdhrīnasa, un termen care uneori a fost folosit și pentru a se referi la alte Bucerotidae.[12]
În Arunachal Pradesh, aceste păsări rinocer au fost vânate de tribali pentru pene și cioc.
Conservare
Deja menționată în anexele I și II ale CITES, specia este vulnerabilă, dar apare într-o serie de zone protejate din India, China, Thailanda și Bhutan.[7] Datorită informațiilor care apar în legătură cu arealul și răspândirea, s-a sugerat ca specia să fie retrogradat de la statutul IUCN „vulnerabil” la „aproape amenințat”.[9]
Inițiative recente ale Wildlife Trust of India, Arunachal Pradesh Forest Department și alți cetățeni pentru a proteja păsările rinocer sunt Programul de adopție a cuiburilor de păsări rinocer și un program de înlocuire a utilizării ciocurilor reale cu replici fabricate din fibre.[11][13]
Note
- ^ The IUCN Red List of Threatened Species 2021.3[*][[The IUCN Red List of Threatened Species 2021.3 |]] Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor);|access-date=
necesită|url=
(ajutor) - ^ Integrated Taxonomic Information System, , accesat în
- ^ IOC World Bird List Version 6.3[*][[IOC World Bird List Version 6.3 (list on website)|]] Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ World Bird List
- ^ IOC World Bird List Version 7.1[*][[IOC World Bird List Version 7.1 |]] Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ a b BirdLife International (2012). "Aceros nipalensis". IUCN Red List of Threatened Species. 2012. Retrieved 26 November 2013.old-form url
- ^ a b c d e BirdLife Species Factsheet
- ^ a b c Blanford, William Thomas; Oates, Eugene William (). The fauna of British India, including Ceylon and Burma. Birds. London: Taylor and Francis. pp. 149–150. doi:10.5962/bhl.title.8366. Accesat în .
- ^ a b Kinnaird, M.; O'Brien, Timothy G. (). The ecology & conservation of Asian hornbills: farmers of the forest. University of Chicago Press. p. 16. ISBN 978-0-226-43712-5. Accesat în .
- ^ a b Ghose, Dipankar; Lobo, Peter; Ghose, Nabanita (). „A record of the Rufous-necked Hornbill Aceros nipalensis from West Bengal, India” (PDF). Indian Birds. 2 (2 (Mar-Apr 2006)): 37–38. Accesat în . [nefuncțională]
- ^ a b PTI (). „Artificial beaks save hornbills from extinction in Arunachal”. Firstpost. Accesat în .
- ^ Dave, K. N. (). Birds in Sanskrit literature. Motilal Banarsidass. p. 510. ISBN 978-81-208-1842-2. Accesat în .
- ^ WTI staff (). „This beak does not bite”. Wildlife Trust of India - News. Wildlife Trust of India(d). Accesat în .