Gabriel Tarde
Gabriel Tarde | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | [1][5][6][7] ![]() Sarlat, Aquitaine, Franța ![]() |
Decedat | (61 de ani)[1][8] ![]() Paris, Franța[9] ![]() |
Copii | Alfred de Tarde[*][[Alfred de Tarde (French economist and journalist (1880-1925))|]] Guillaume de Tarde[*][[Guillaume de Tarde |]] ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | profesor universitar[*] social psychologist[*][[social psychologist (profession)|]] sociolog[*] criminolog[*] filozof jurist magistrat ou magistrate[*][[magistrat ou magistrate (The collective title of the judge and prosecutor. Magistrates in France usually include prosecutors as component)|]] ![]() |
Limbi vorbite | limba franceză[10] ![]() |
Activitate | |
Domeniu | sociologie criminologie ![]() |
Instituție | Collège de France[2] ministère de la Justice[*][[ministère de la Justice (Justice ministry in France)|]][3] ![]() |
Alma Mater | Universitatea din Toulouse (1896-1969) ![]() |
Organizații | Academia de Științe Morale și Politice Société de sociologie de Paris[*][[Société de sociologie de Paris |]][4] ![]() |
Premii | Cavaler al Ordinului Național al Legiunii de Onoare[*] ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Gabriel Tarde (Pronunție în franceză: /taʁd/; nume complet Jean-Gabriel De Tarde;[11] n. , Sarlat, Aquitaine, Franța – d. , Paris, Franța) a fost un sociolog, criminolog și psiholog social francez care a conceput sociologia ca fiind bazată pe mici interacțiuni psihologice dintre indivizi, forțele fundamentale fiind imitația și inovația.
Biografie
Tarde s-a născut în localitatea Sarlat din provincia Dordogne și a studiat dreptul la Toulouse și Paris. Din 1869 până în 1894 a lucrat ca magistrat și judecător de instrucție în provincie. În 1880 el a corespondat cu reprezentanți ai antropologiei penale (știință nou formată), mai ales cu italienii Enrico Ferri și Cesare Lombroso și cu psihiatrul francez Alexandre Lacassagne. Împreună cu acesta din urmă, Tarde a devenit un conducător reprezentativ al „școlii franceze” de criminologie. În 1900 a fost numit profesor de filosofie modernă la Collège de France. În această calitate, el a fost cel mai important critic contemporan al sociologiei lui Durkheim.
Activități
Printre conceptele pe care Tarde le-a inițiat a fost conștiința colectivă (preluat și dezvoltat de către Gustave Le Bon și, uneori, întrebuințat pentru a explica așa-numitul comportament de turmă sau psihologia mulțimilor) și psihologia economică, unde el a anticipat o serie de evoluții moderne. Tarde a fost foarte critic față de activitatea lui Émile Durkheim la nivel de teorie și de metodologie.[12] Cu toate acestea, sociologia lui Durkheim a umbrit viziunea lui Tarde, dar unii oameni de știință americani, precum cei din școala de la Chicago, au preluat teoriile sale și le-au făcut celebre.[13]
Criminologie
Tarde a fost preocupat de criminologie și de baza psihologică a comportamentului infracțional în timp ce lucra ca magistrat în serviciul public. El a criticat conceptul de delicvent atavic elaborat de Cesare Lombroso. Studiile criminologice ale lui Tarde au servit ca bază a studiilor sale sociologice ulterioare.[1]
Tarde a subliniat, de asemenea, tendința criminalului de a reveni la locul crimei și de a repeta crima, ceea ce el a considerat-o ca parte a unui proces mai larg de repetiție compulsivă.[14]
Imitație
Tarde a considerat imitația, conștientă și inconștientă, ca o trasătură interpersonală fundamentală, având ca situație primară imitarea părinților de către copii, bazată pe prestigiu.[15]
Tarde a subliniat importanța exemplului creativ în societate, argumentând că „geniul este capacitatea de a genera propriul rezultat”.[16]
Science-fiction
Tarde a scris, de asemenea, o povestire științifico-fantastică intitulată Fragment d'histoire future (1896). Ea prezintă povestea postapocaliptică a unui Pământ devastat de o nouă Eră Glaciară. Omenirea trebuie să reconstruiască o nouă civilizație subterană. Supraviețuitorii decid să pună bazele unei societăți utopice cu accent pe muzică și artă.
Influențe
- Sigmund Freud a construit teoria mulțimilor pe baza ideilor lui Tarde cu privire la imitație și sugestie.[17]
- Everett Rogers a promovat „legile imitației” ale lui Tarde în cartea Difuzarea inovației (1962).
- De la sfârșitul anilor 1990 și inclusiv astăzi, creațiile lui Tarde au experimentat o renaștere.[18] Stimulat de relansarea eseului Monadologie et Sociologie de către Institutul Synthelabo, sub îndrumarea lui Eric Alliez, fostul student al lui Gilles Deleuze, opera lui Tarde a fost redescoperită ca un precursor al teoriei postmoderniste franceze, care i-ar fi influențat pe filozofii sociali Gilles Deleuze și Félix Guattari.
Lucrări
- La criminalité comparée (1886)
- La philosophie pénale (1890)
- Les lois de l'imitation (1890)
- Les transformations du droit. Étude sociologique (1891)
- Monadologie et sociologie (1893)
- La logique sociale (1895)
- Fragment d'histoire future (1896)
- L’opposition universelle. Essai d'une théorie des contraires (1897)
- Écrits de psychologie sociale (1898)
- Les lois sociales. Esquisse d'une sociologie (1898)
- L'opinion et la foule (1901)
- La psychologie économique (1902–1903)
- Fragment d'histoire future (1904)
Note
- ^ a b c d Encyclopædia Britannica
- ^ Lista profesorilor de la Collège de France (PDF)
- ^ Journ@l Electronique d'Histoire des Probabilites et de la Statistique
- ^ Comité des travaux historiques et scientifiques
- ^ a b Enciclopedia Treccani
- ^ a b Autoritatea BnF, accesat în
- ^ a b Jean Gabriel Tarde de, Baza de date Léonore, accesat în
- ^ a b Pedagogi i psihologi mira
- ^ Тард Габриель, Marea Enciclopedie Sovietică (1969–1978)[*]
|access-date=
necesită|url=
(ajutor) - ^ Autoritatea BnF, accesat în
- ^ "Gabriel Tarde". Encyclopædia Britannica.
- ^ Thomassen, pp. 231-249.
- ^ Armand Mattelart, Invention of Communication, University of Minnesota Press, 1996, p. 257.
- ^ Henri Ellenberger, The Discovery of the Unconscious (1970), p. 514.
- ^ Ellenberger, p. 528.
- ^ Citat în Ellenberger, p. 891.
- ^ Sigmund Freud, Civilization, Religion and Society (PFL 12) p. 116.
- ^ David Toews, "The Renaissance of philosophie Tardienne", in Pli: the Warwick Journal of Philosophy, Vol. 8, 1999.
Bibliografie
- Thomassen, Bjørn (). „Émile Durkheim between Gabriel Tarde and Arnold van Gennep: founding moments of sociology and anthropology”. Social Anthropology. 20 (3): 231–249. doi:10.1111/j.1469-8676.2012.00204.x. Mai multe valori specificate pentru
|DOI=
și|doi=
(ajutor). - ^ Bruno Latour (2005). Reassembling the Social: An Introduction to Actor-Network-Theory (Oxford: Oxford University Press).
- ^ See also: Pietro Semeraro, Il sistema penale di Gabriel Tarde, Padova 1984.
Lectură suplimentară
- J. S. McClelland, The Crowd and the Mob (2010)
- Robert Leroux, Gabriel Tarde, vie, oeuvres, concepts, Paris, Ellipses, 2011.
- Pietro Semeraro, Il sistema penale di Gabriel Tarde, Cedam, Padova 1984.
- Realino Marra, Tra pena infamante e utilità del reato. Tarde contro Durkheim, ovvero l'espiazione della colpa a fondamento del diritto criminale, in «Dei Delitti e delle Pene», III-1, 1985, pp. 49–92.
- Massimo Borlandi, Tarde et les criminologues italiens de son temps, in Gabriel Tarde et la criminologie au tournant du siècle, Presses Universitaires du Septentrion, Villeneuve d'Ascq, 2000.
- Matei Candea, The social after Gabriel Tarde : debates and assessments, Routledge, New York, 2010.
- Jaap van Ginneken, 'The era of the public – Tarde, social psychology, and interaction', Ch. 5 in JvG, Crowds, psychology and politics 1871-1899, New York: Cambridge University Press, 1992.
Legături externe
- Lucrări de Gabriel Tarde la Proiectul Gutenberg
- Opere de sau despre Gabriel Tarde la Internet Archive
- Lucrări de Gabriel Tarde la LibriVox (cărți audio aflate în domeniul public)
LibriVoxLucrări de Gabriel Tarde la LibriVox (cărți audio aflate în domeniul public)
- Open Access translation of Monadology and Sociology' Arhivat în , la Wayback Machine.
- Downloadable versions of many of Tarde's works (in French)
- Les lois sociales de Gabriel Tarde (în franceză)
- Bibliography of his works